25.5.2023.
4.2.2.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 184/43
Papildus iesniegšanas izmaksām ir vēl trīs veidu nodevas:
— reģistrācijas nodeva 230 euro apmērā, kurai var pievienot papildu reģistrācijas maksu 115 euro apmērā par 2 līdz 10 papildu reģistrācijām un 50 euro – pēc 10 papildu reģistrācijām, — publicēšanas nodeva 120 euro apmērā, ko var palielināt par 60 euro par 2 līdz 10 papildu publikācijām un par 30 euro pēc 10 papildu publikācijām, — nodeva par publicēšanas atlikšanu 40 euro apmērā, ko var palielināt par 20 euro par 2 līdz 10 dizainparaugiem un par 10 euro, ja ir vairāk nekā 10 dizainparaugi.
4.2.3.
Maksājamās nodevas ir atkarīgas no diviem faktoriem:
— no pieteikumā ietverto dizainparaugu skaita, — no tā, vai dizainparaugu publicēšana tiks atlikta.
4.2.4.
Nodevu struktūra atbilst šādam modelim:
— pamata nodeva par vienu dizainparaugu vai par pirmo dizainparaugu, kas iekļauts kombinētā pieteikumā, — samazināta nodeva par 2.–10. dizainparaugu, — nodevas papildu samazinājums, sākot no 11. dizainparauga.
4.2.5.
Regulas priekšlikumā ir paredzēts pirmās atjaunošanas (pēc pieciem gadiem) nodevu samazināt līdz 70 euro, bet palielināt nodevu otrai atjaunošanai (pēc 10 gadiem) līdz 140 euro, trešajai atjaunošanai (pēc 15 gadiem) līdz 280 euro un ceturtajai atjaunošanai (pēc 20 gadiem) līdz 560 euro.
Divu pirmo atjaunošanu summa paliek tāda pati kā pašlaik maksājamā, t. i., kopā 210 euro, bet nākamo atjaunošanu nodeva krasi pieaug.
4.2.6.
Šis priekšlikums nešķiet tik labvēlīgs MVU un individuālu dizainparaugu autoriem, kā apgalvots dokumentā.
Tāpēc EESK aicina noteikt mazākas summas MVU un individuālu dizainparaugu autoriem, piemēram, proporcionāli to apgrozījumam.
4.2.7.
Turklāt EESK neuzskata, ka izmaiņas nodevu struktūrā, apvienojot publicēšanas un reģistrācijas nodevu, ļaus samazināt nodevu kopējās izmaksas. 4.3.
“Klases vienotības” prasības atcelšana 4.3.1.
Pat ja reģistrācijas pieteikums var attiekties uz vairākiem dizainparaugiem, ražojumiem, kuros tos paredzēts iekļaut vai kuriem tos paredzēts izmantot, noteikti jāpieder vienai un tai pašai “klasei”, pamatojoties uz “klases vienotības” prasību.
Šīs klases ir sakārtotas sarakstā ar nosaukumu “Lokarno klasifikācija”.
4.3.2.
Saskaņā ar Lokarno Nolīguma 2. panta 1. punktu Lokarno klasifikācijai “ir vienīgi administratīvs raksturs” un tajā ietilpst: — klašu un apakšklašu saraksts, — alfabētisks preču saraksts, kurās dizainparaugi tiek iekļauti, ar norādēm uz klasēm un apakšklasēm, kurās šīs preces ietilpst, — paskaidrojumi.
4.3.3.
Regulas priekšlikumā paredzētā “klases vienotības” prasības atcelšana, kas ļautu uzņēmumiem iesniegt kombinētos dizainparaugu pieteikumus, kuri apvienotu vairākus dizainparaugus vienā un tajā pašā kombinētā pieteikumā, neaprobežojoties ar produktiem, kuri pieder vienotai Lokarno klasei, ir vērsta uz to, lai mudinātu MVU un individuālu dizainparaugu autorus iesniegt savus dizainparaugu pieteikumus aizsardzības nolūkā.
4.3.4.
EESK uzskata, ka vienkāršošana, kas panākta, atceļot “klases vienotības” prasību, ir nepieciešama, bet nepietiekama, jo vēl ir jāuzlabo ergonomika dizainparaugu pieteikumu iesniegšanas sistēmās, kuras piedāvā valstu rūpnieciskā īpašuma biroju un EUIPO tīmekļa vietnēs.
4.3.5.
Biroji varētu izmantot rūpnieciskā īpašuma aģentu speciālās zināšanas, lai to risinātu un tādējādi atvieglotu MVU un individuālu dizainparaugu autoriem savu dizainparaugu aizsardzību.
4.3.6.
Rūpnieciskā īpašuma aģenti, protams, turpinās palīdzēt tiesību īpašniekiem dizainparaugu izmantošanā un pārstāvēs tos tiesvedībā.