C 184/66
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2023.5.25.
— az európai szemeszter, amely a Tanács szociális védelemmel foglalkozó bizottságának teljesítményértékelési kerete alapján keretet biztosít a szakpolitikai koordinációs tevékenységek megfelelő nyomon követéséhez, — a minimumjövedelem védelmének a Covid19-világjárvány idején és azon túl történő megerősítéséről szóló, 2020.
évi tanácsi következtetések, amelyekben a Tanács felkérte a tagállamokat nemzeti minimumjövedelem-rendszereik felülvizsgálatára (3), — a 2022. évi foglalkoztatáspolitikai iránymutatások. 3.
Általános megjegyzések 3.1.
A szegénység többdimenziós, és az élet minden területén jelentkezik.
A szegénység az erőforrások és lehetőségek igazságos és méltányos újraelosztására szolgáló rendszerek hiányosságait tükrözi.
A minimumjövedelem-rendszer tehát a méltóságteljes élethez és a szegénységből való kilábaláshoz szükséges, bár nem elégséges feltétel.
A szegénység ösz­ szekapcsolódik a társadalmi igazságtalanság egyéb formáival.
A nemek közötti és faji egyenlőtlenségek súlyosbítják a szegénység kockázatát, míg a szegénység növeli a kirekesztés és a megkülönböztetés kockázatát, ami különösen az egészségügy, az oktatás és képzés terén, valamint a pénzügyi függőségnek és erőszaknak való kitettség tekintetében nyilvánul meg. 3.2.
Az EGSZB üdvözli az ajánlás tartalmát, különösen a minimumjövedelem szintjére és hozzáférhetőségére vonatkozó reális és elégséges kritériumok végrehajtását, a minimumjövedelem jogi garanciáját és a jelentéstételi rendszert, valamint azt, hogy az Európai Bizottság továbbra is elismeri, hogy uniós szinten aktív szociálpolitikára van szükség, és Unió-szerte további intézkedéseket kell hozni a szegénység elleni küzdelem érdekében.
Az ajánlás előrelépést jelent a szociális jogok európai pillére 14. elvének végrehajtása felé, amely kimondja, hogy „mindenkinek, aki nem rendelkezik elegendő forrással, joga van a megfelelő minimumjövedelmet garantáló juttatásokhoz, amely az élet minden szakaszában biztosítja a méltósággal élhető életet”. 3.3.
Oroszország Ukrajna elleni jogellenes és barbár agresszióját követően a Tanács politikai megállapodásának hátterét adó jelenlegi helyzet még nagyobb kihívást jelent, tekintettel az energiaárak meredek emelkedésére, valamint a háztartásokat, különösen az alacsony jövedelmű családokat érintő magas inflációs rátára.
Az európai munkaerőpiacok jelentős átalakuláson mennek keresztül az olyan megatrendek fényében, mint a globalizáció, a digitális és zöld átállás és a demográfiai változások.
A minimumjövedelem-rendszereknek kulcsszerepet kell játszaniuk az emberek munkaerőpiacra történő (újbóli) beilleszkedésének támogatásában és ösztönzésében. 3.4.
Olyan, mindenkire kiterjedő jogokon alapuló megközelítésre van szükség a megfelelő minimumjövedelem tekintetében, amely senkit sem hagy hátra, nem tartalmaz túlságosan korlátozó kritériumokat, átlátható és meg­ különböztetéstől mentes követelményeken alapul, és amelyet a hatékonyság biztosítása érdekében pontosan mérnek.
Egy befogadó társadalomnak a társadalom valamennyi rétegét figyelembe kell vennie, a tagállamoknak pedig szilárd nyomonkövetési mechanizmusokat kell bevezetniük a minimumjövedelem és annak további késedelem nélküli bevezetése felügyeletére. 3.5.
A hatékony minimumjövedelem-rendszerek segíthetik az emberi jogok tiszteletben tartásának garantálását, a méltó életkörülmények biztosítását, továbbá azt, hogy az emberek aktívak maradjanak és részt vegyenek a társadalomban, valamint fenntartható és jó minőségű foglalkoztatáshoz férjenek hozzá.
Az EGSZB kiemeli továbbá, hogy a minimumjövedelem-rendszerek fontosak az európai önfoglalkoztatók számára, akiknek teljes mértékben jogosultnak lenniük ugyanazokra a támogatásokra és juttatásokra, amelyekből más csoportok részesülnek. 3.6.
A szegénység és a jövedelmi egyenlőtlenségek kezelése nemcsak méltányossági okokból fontos, hanem a gazdasági növekedés támogatása érdekében is.
Amint azt az OECD 2021. évi jelentése (4) megállapítja, a jól megtervezett adópolitikák támogathatják az inkluzív és fenntartható növekedést, és kezelhetik a jövedelem és a vagyon elosztását.
Ebben az összefüggésben az inkluzív növekedésnek a növekedésből származó előnyök igazságos elosztására, valamint a munkaerőpiacok inkluzivitásának előmozdítására kell irányulnia.
Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni a minimumjö­ vedelem-rendszerek gazdaságra gyakorolt általános stabilizáló hatását is. 3.7.
A minimumjövedelem-rendszereknek olyan, a szegénység elleni küzdelemre irányuló nemzeti stratégiák részét kell képezniük, amelyek hatékonyan integrálják a méltányos bérek és a tisztességes munka, a megfizethető és jó minőségű alapvető szolgáltatásokhoz való hozzáférés, az alapvető szociális biztonsághoz és a megfelelő jövedelemtámogatáshoz való hozzáférés, a személyközpontú szociális szolgáltatások és az aktív befogadási politikák elérésére irányuló intézkedéseket. 3.8.
Az EGSZB hangsúlyozza, hogy egy európai elemzéssel alátámasztott, egész Európára kiterjedő módszertan célja, hogy segítse a tagállamokat a minimumjövedelem megfelelőségének meghatározásában egy olyan megfelelő módszerrel, mint a szegénységi arány elfogadott uniós mutatója (AROP), amelyet a rendelkezésre álló ekvivalens jövedelem 60 %-ában határoztak meg, vagy/és amelyet egy referencia-költségvetés támaszt alá (amely tartalmazza az élelmiszereket, a lakhatást, a vizet, a villamos energiát, a fűtést, a távközlést, az egészségügyet, a közlekedést, a szabadidős tevékenységeket és a kultúrát).
(3)
(4)
Az EGSZB a minimumjövedelem kérdését eddig az alábbi véleményeiben vizsgálta: Európai keretirányelv a minimumjövedelmi rendszerekről (saját kezdeményezésű vélemény) (HL C 190., 2019.6.5., 1. o.); Tisztességes minimálbérek Európában (feltáró vélemény az Európai Parlament/a Tanács felkérésére) – 1.6.
és 3.3.7. pont (HL C 429., 2020.12.11., 159. o.); Európai minimáljövedelem és szegénységi mutatók (saját kezdeményezésű vélemény) (HL C 170., 2014.6.5., 23. o.).
OECD (2021): Tax and fiscal policies after the COVID-19 crisis.