C 184/66
HR
Službeni list Europske unije
25.5.2023.
— europski semestar, koji pruža okvir za primjereno praćenje aktivnosti koordinacije politika na temelju referentnog okvira Odbora Vijeća za socijalnu zaštitu; — zaključci Vijeća iz 2020. o jačanju zaštite minimalnog dohotka tijekom pandemije bolesti COVID-19 i nakon nje, u kojima se države članice poziva da preispitaju svoje nacionalne programe minimalnog dohotka (3); — Smjernice za zapošljavanje 2022. 3.
Opće napomene 3.1.
Siromaštvo je višedimenzionalno i očituje se u svim područjima života.
Ono odražava neuspjehe sustavâ za pravednu i pravičnu raspodjelu resursa i mogućnosti.
Zbog toga je program minimalnog dohotka nužan, ali ne i dostatan uvjet za omogućavanje dostojanstvenog života i trajan izlazak iz siromaštva.
Siromaštvo se isprepliće s drugim oblicima socijalne nepravde.
Rodne i rasne nejednakosti povećavaju rizik od siromaštva, dok siromaštvo povećava rizik od isključenosti i diskriminacije, što se posebno očituje u pogledu zdravlja, obrazovanja i osposobljavanja te izloženosti financijskoj ovisnosti i nasilju. 3.2.
EGSO pozdravlja sadržaj preporuke, osobito primjenu realnih i dostatnih kriterija u pogledu razine i dostupnosti minimalnog dohotka, pravno jamstvo koje pruža i sustav izvješćivanja, dodatno priznanje Europske komisije da je potrebna aktivna socijalna politika na razini EU-a te daljnje mjere za suzbijanje siromaštva diljem EU-a.
Preporuka je korak prema provedbi 14. načela europskog stupa socijalnih prava, u kojem se navodi da „svi koji nemaju dovoljno sredstava imaju pravo na primjeren minimalni dohodak koji omogućuje dostojan život u svim njegovim fazama”. 3.3.
Trenutačne okolnosti političkog dogovora Vijeća predstavljaju još veći izazov nakon ruske nezakonite i barbarske agresije na Ukrajinu s obzirom na nagli porast cijena energije i visoku stopu inflacije koja pogađa kućanstva, a osobito obitelji s niskim primanjima.
U kontekstu megatrendova kao što su globalizacija, digitalna i zelena tranzicija i demografske promjene, europska tržišta rada u procesu su velikih mijena.
Sustavi minimalnog dohotka imaju ključnu ulogu u pružanju potpore i poticaja za (ponovnu) integraciju osoba na tržište rada. 3.4.
Potreban je pristup koji bi se temeljio na univerzalnom pravu na primjereni minimalni dohodak, kojim nitko ne bi bio zapostavljen, koji ne bi imao pretjerano ograničavajuće kriterije, koji bi se temeljio na transparentnim i nediskriminirajućim zahtjevima i mogao se precizno mjeriti kako bi se osigurala njegova djelotvornost.
Uključivo društvo trebalo bi donositi koristi za sve sektore društva, a države članice trebale bi bez odlaganja uvesti čvrste mehanizme praćenja minimalnog dohotka i njegove iskorištenosti. 3.5.
Djelotvorni programi minimalnog dohotka mogu doprinijeti jamčenju poštovanja ljudskih prava i dostojanstvenih uvjeta života, pomoći ljudima da ostanu aktivni i uključeni u društvo te doprinijeti njihovoj integraciji u održivo i kvalitetno zapošljavanje.
EGSO također ističe važnost programâ minimalnog dohotka za samozaposlene osobe u Europi, koje bi trebale imati potpuno pravo na istu potporu i povlastice kao i ostale skupine. 3.6.
Borba protiv siromaštva i dohodovne nejednakosti nije važna samo zbog pravednosti nego i radi potpore gospodarskom rastu.
Kako je navedeno u izvješću OECD-a iz 2021.
(4), dobro osmišljenim poreznim politikama može se poduprijeti uključiv i održiv rast i može se riješiti pitanje raspodjele dohotka i bogatstva.
U tom kontekstu cilj uključivog rasta trebao bi biti postizanje pravednosti u podjeli koristi od rasta, kao i promicanje uključivosti tržištâ rada.
Pritom također valja imati na umu ukupni stabilizirajući učinak sustavâ minimalnog dohotka za gospodarstvo. 3.7.
Programi minimalnog dohotka trebali bi biti dio nacionalnih strategija za suzbijanje siromaštva u koje su na djelotvoran način ugrađene mjere za postizanje pravednih plaća i dostojanstvenog rada, pristupa cjenovno pristupačnim i kvalitetnim osnovnim uslugama, pristupa osnovnoj socijalnoj zaštiti i primjerenoj potpori dohotku, socijalnim uslugama usmjerenima na pojedinca i aktivnim politikama uključivanja. 3.8.
EGSO ističe cilj uspostave metodologije na razini EU-a potkrijepljene europskom analizom kako bi se državama članicama pomoglo da definiraju primjerenost minimalnog dohotka putem odgovarajuće metode kao što je dogovoreni pokazatelj izloženosti riziku od siromaštva EU-a od 60 % ekvivalentnog raspoloživog dohotka i/ili koja se temelji na referentnom proračunu (uključujući troškove hrane, stanovanja, vode, električne energije, grijanja, telekomunikacija, zdravstvene skrbi, prijevoza, aktivnosti u slobodno vrijeme i kulturnog sadržaja).
(3)
(4)
EGSO je temu minimalnog dohotka obradio u svojim mišljenjima „Za europsku okvirnu direktivu o minimalnom dohotku” (samoinicijativno mišljenje), (SL C 190, 5.6.2019., str. 1.), „Pristojne minimalne plaće diljem Europe” (razmatračko mišljenje na zahtjev Europskog parlamenta / Vijeća) (europa.eu) – točke 1.6. i 3.3.7., (SL C 429, 11.12.2020., str. 159.) i „Europski minimalni dohodak i pokazatelji siromaštva” (samoinicijativno mišljenje) (europa.eu), (SL C 170, 5.6.2014., str. 23.)
OECD (2021.): Tax and fiscal policies after the COVID-19 crisis (Porezne i fiskalne politike nakon krize uzrokovane bolešću COVID-19).