C 184/66
ET
Euroopa Liidu Teataja
25.5.2023
— Euroopa poolaasta pakub poliitika koordineerimise tegevuse asjakohase järelevalve raamistikku, mis põhineb nõukogu sotsiaalkaitsekomitee võrdlusanalüüsi raamistikul, — nõukogu 2020. aasta järeldused miinimumsissetuleku kaitse tugevdamise kohta COVID-19 pandeemia ajal ja pärast seda, milles kutsutakse liikmesriike üles oma riiklikke miinimumsissetuleku kavasid läbi vaatama (3). — 2022. aasta tööhõivesuunised. 3.
Üldised märkused 3.1.
Vaesus on mitmemõõtmeline ja avaldub kõigis eluvaldkondades.
Vaesus kajastab vahendite ja võimaluste õiglase ja võrdse ümberjaotamise süsteemide puudusi.
Seega on miinimumsissetuleku kava vajalik, kuigi mitte piisav tingimus, et võimaldada väärikat elu ja töökindlat võimalust vaesusest välja.
Vaesus on seotud muude sotsiaalse ebaõigluse vormidega.
Sooline ja rassiline ebavõrdsus suurendavad vaesusriski, samal ajal kui vaesus suurendab tõrjutuse ja diskrimineerimise ohtu, mis väljendub eelkõige tervishoius, hariduses ja koolituses ning kaitsetuses rahalise sõltuvuse ja vägivallaga kokkupuutumisel. 3.2.
Komitee tunneb heameelt soovituse sisu, eelkõige realistlike ja piisavate kriteeriumide rakendamise üle miinimumsissetuleku taseme ja kättesaadavuse, selle õigusliku tagatise ja aruandlussüsteemi puhul, Euroopa Komisjoni täiendava tõdemuse üle, et ELi tasandil on vaja aktiivset sotsiaalpoliitikat ning lisameetmeid, et ELis vaesuse vastu võidelda.
Soovitus on samm Euroopa sotsiaalõiguste samba 14. põhimõtte rakendamise suunas, mille kohaselt „igaühel, kellel puuduvad piisavad elatusvahendid, on õigus piisavale miinimumsissetuleku toetusele, et tagada inimväärne elu kõikides eluetappides“. 3.3.
Pärast Venemaa ebaseaduslikku ja barbaarset agressiooni Ukraina vastu on nõukogu poliitilise kokkuleppe praegune kontekst veelgi keerulisem väljakutse, sest energiahindade järsk tõus ja kiire inflatsioon mõjutavad kodumajapidamisi, eelkõige väikese sissetulekuga perekondi.
Võttes arvesse selliseid suuri suundumusi nagu globaliseerumine, digi- ja rohepööre ning demograafilised muutused, on Euroopa tööturgudel toimumas suured üleminekud.
Miinimumsissetuleku süsteemidel on oluline roll toetuse ja stiimulite pakkumisel, et inimesi tööturule (re)integreerida. 3.4.
Vaja on õigustel põhinevat lähenemisviisi piisavale miinimumsissetulekule kõigi jaoks, milles ei jäeta kedagi kõrvale ja mis ei sisalda liiga piiravaid kriteeriume, põhineb läbipaistvatel ja mittediskrimineerivatel nõuetel ning mida mõõdetakse täpselt, et tagada selle tõhusus.
Kaasav ühiskond peaks hõlmama kõiki ühiskonnasektoreid ning liikmesriigid peaksid võtma kasutusele kindlad seiremehhanismid, et võtta viivitamata järelmeetmeid miinimumsissetuleku ja selle kasutuselevõtu suhtes. 3.5.
Tõhusad miinimumsissetuleku tagamise kavad võivad aidata tagada inimõiguste austamise, inimeste väärika elu, aidata neil jääda aktiivseks ja ühiskonda kaasatuks ning aidata integreerida inimesi kestlikku ja kvaliteetsesse tööhõivesse.
Komitee rõhutab miinimumsissetuleku tagamise kavade tähtsust ka Euroopa füüsilisest isikust ettevõtjatele, kellel peaks olema täielik õigus samadele toetustele ja hüvitistele nagu teistel rühmadel. 3.6.
Vaesuse ja sissetulekute ebavõrdsusega tegelemine on oluline mitte ainult õigluse huvides, vaid ka majanduskasvu toetamiseks.
Nagu on märgitud OECD 2021. aasta aruandes (4), võib hästi kavandatud maksupoliitika toetada kaasavat ja kestlikku majanduskasvu ning tegeleda sissetuleku ja jõukuse jaotumisega.
Kaasava majanduskasvu eesmärk peaks selles kontekstis olema majanduskasvust saadava kasu õiglane jagamine ja tööturgude kaasavuse edendamine.
Sellega seoses tuleks märkida ka miinimumsissetuleku süsteemide üldist stabiliseerivat mõju majandusele. 3.7.
Miinimumsissetuleku kavad peaksid olema osa riiklikest vaesuse vastu võitlemise strateegiatest, millesse on tõhusalt integreeritud meetmed õiglase palga ja inimväärse töö saavutamiseks, juurdepääs taskukohastele ja kvaliteetsetele põhiteenustele, juurdepääs elementaarsele sotsiaalkindlustusele ja piisavale sissetulekutoetusele, inimkesksed sotsiaalteenu­ sed ja aktiivse kaasamise poliitika. 3.8.
Komitee rõhutab eesmärki saavutada Euroopa analüüsile toetuv üleeuroopaline metoodika, et aidata liikmesriikidel määratleda miinimumsissetuleku piisavust näiteks sellise asjakohase meetodi abil nagu ELi kokkulepitud suhtelise vaesuse määr, milleks on 60 % ekvivalentnetosissetulekutest ja/või mida täiendab võrdluseelarve (sealhulgas toit, eluase, vesi, elekter, küte, telekommunikatsioon, tervishoid, transport, vaba aeg ja kultuur).
(3)
(4)
Komitee on käsitlenud miinimumsissetulekut järgmistes arvamustes: „Euroopa raamdirektiiv miinimumsissetuleku tagamiseks“ (omaalgatuslik arvamus) (ELT C 190, 5.6.2019, lk 1); „Inimväärne miinimumpalk kogu Euroopas“ (ettevalmistav arvamus Euroopa Parlamendi / nõukogu taotlusel) (europa.eu) – punktid 1.6, 3.3.7 (ELT C 429, 11.12.2020, lk 159); „Euroopa miinimumsissetulek ja vaesuse näitajad“ (omaalgatuslik arvamus) (europa.eu) (ELT C 170, 5.6.2014, lk 23).
OECD (2021): „Tax and fiscal policies after the COVID-19 crisis“.