C 184/66
DA
Den Europæiske Unions Tidende
25.5.2023
— Det europæiske semester, som udgør en ramme for den relevante overvågning af koordineringen af de politiske aktiviteter baseret på benchmarkingrammen fra Rådets Udvalg for Social Beskyttelse — Rådets konklusioner fra 2020 om styrkelse af minimumsindkomstbeskyttelsen under og efter covid-19-pandemien, hvori medlemsstaterne opfordres til at gennemgå deres nationale minimumsindkomstordninger (3) — Retningslinjer for beskæftigelsen 2022. 3.
Generelle bemærkninger 3.1.
Fattigdom er flerdimensionel og manifesterer sig på alle livets områder.
Fattigdom afspejler svigt i de systemer, der skal omfordele ressourcer og muligheder på en lige og retfærdig måde.
En minimumsindkomstordning er således en nødvendig, om end ikke tilstrækkelig, forudsætning for et værdigt liv og en brugbar vej ud af fattigdom.
Fattigdom falder sammen med andre former for social uretfærdighed.
Uligheder på grund af køn og race øger risikoen for fattigdom, mens fattigdom øger risikoen for udstødelse og forskelsbehandling, hvilket især ses i forhold til sundhed, uddannelse og eksponering for økonomisk afhængighed og vold. 3.2.
EØSU bifalder henstillingens indhold, navnlig anvendelsen af realistiske og tilstrækkelige kriterier for niveauet og tilgængeligheden af minimumsindkomsten, den retlige garanti herfor og rapporteringssystemet samt Kommissionens større anerkendelse af behovet for en aktiv socialpolitik og for yderligere foranstaltninger til bekæmpelse af fattigdom i hele EU.
Henstillingen er et skridt på vejen mod gennemførelse af princip 14 i den europæiske søjle for sociale rettigheder, hvoraf det fremgår, at »Alle, som ikke har tilstrækkelige midler, har ret til passende mindsteindkomstydelser, som sikrer et værdigt liv i alle livets faser«. 3.3.
Efter Ruslands ulovlige og barbariske aggression over for Ukraine skaber den aktuelle baggrund for den politiske aftale i Rådet endnu større udfordringer i lyset af den kraftige stigning i energipriserne og den høje inflation, der rammer husstandene, navnlig lavindkomstfamilier.
I en tid med megatendenser som globalisering, digital og grøn omstilling og demografiske ændringer gennemgår de europæiske arbejdsmarkeder store omstillinger.
Minimumsindkomstordninger spiller en central rolle for støtte og incitamenter, der skal (re)integrere folk på arbejdsmarkedet. 3.4.
Der er behov for en rettighedsbaseret tilgang, der gælder for alle, til en tilstrækkelig minimumsindkomst, hvor ingen lades i stikken, og kriterierne ikke er alt for restriktive, og som er baseret på gennemsigtige og ikkediskriminerende krav og måles nøjagtigt for at sikre, at den har den ønskede virkning.
Et inklusivt samfund bør tage hånd om alle grupper i samfundet, og medlemsstaterne bør uden yderligere forsinkelser indføre mekanismer til at følge op på minimums­ indkomsten og dens udbredelse. 3.5.
Effektive minimumsindkomstordninger kan bidrage til at sikre, at menneskerettighederne respekteres, og at mennesker lever værdige liv og forbliver aktive og en del af samfundet samt bidrage til at integrere mennesker i bæredygtig beskæftigelse af høj kvalitet.
EØSU fremhæver også betydningen af minimumsindkomstordninger for selvstændige i Europa, som bør have fuld ret til den samme støtte og de samme ydelser som andre grupper. 3.6.
Bekæmpelse af fattigdom og indkomstuligheder er vigtig, ikke kun af hensyn til retfærdigheden, men også for at fremme den økonomiske vækst.
Som anført i OECD's rapport fra 2021 (4) kan veludformede skattepolitikker understøtte inklusiv og bæredygtig vækst og bruges til fordelingen af indkomst og velstand.
I den forbindelse bør sigtet for inklusiv vækst være en retfærdig fordeling af fordelene ved vækst og fremme af arbejdsmarkedernes rummelighed.
I denne sammenhæng bør det også nævnes, at minimumsindkomstsystemer generelt har en stabiliserende virkning på økonomien. 3.7.
Minimumsindkomstordninger bør være en del af de nationale strategier til bekæmpelse af fattigdom, så der reelt integreres foranstaltninger til at opnå rimelige lønninger og anstændigt arbejde, adgang til basale tjenester af god kvalitet til en overkommelig pris, adgang til grundlæggende social sikring og tilstrækkelig indkomststøtte, personorienterede sociale tjenester og politikker for aktiv inklusion. 3.8.
EØSU fremhæver, at målet er en europæisk metode, der baseret på en europæisk analyse kan hjælpe medlemsstaterne med at fastlægge minimumsindkomstens tilstrækkelighed ved hjælp af en hensigtsmæssig metode såsom den indikator for risiko for fattigdom (AROP), som man er blevet enige om på EU-niveau, på 60 % af den udlignede disponible indkomst og/eller understøttet af et referencebudget (inkl. fødevarer, bolig, vand, elektricitet, opvarmning, telekommunikation, sundhed, transport, fritid og kultur).
(3)
(4)
EØSU har beskæftiget sig med minimumsindkomst i sine udtalelser om Et europæisk rammedirektiv om minimumsindkomst (initiativudtalelse) (EUT C 190 af 5.6.2019, s. 1), Anstændige mindstelønninger i hele Europa (sonderende udtalelse på anmodning af Europa-Parlamentet/Rådet (europa.eu), punkt 1.6 og 3.3.7 (EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159), Europæisk minimumsindkomst og fattigdomsindikatorer (initiativudtalelse) (europa.eu) (EUT C 170 af 5.6.2014, s. 23).
OECD (2021): Tax and fiscal policies after the COVID-19 crisis.