25.5.2023 г.
4.2.2.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
C 184/43
Към разходите за подаването се добавят три вида такси:
— такса за регистрация от 230 EUR, към която може да се добави допълнителна такса за регистрация от 115 EUR за 2 до 10 допълнителни регистрации и от 50 EUR за над 10; — такса за публикация от 120 EUR, която може да бъде увеличена с 60 EUR за 2 до 10 допълнителни публикации и с 30 EUR за над 10; — такса за отлагане на публикацията от 40 EUR, която може да бъде увеличена с 20 EUR за 2 до 10 промишлени дизайни и с 10 EUR за над 10.
4.2.3.
Размерът на таксите, които трябва да бъдат платени, се определя от два фактора:
— броя на промишлените дизайни, посочени в заявката; — отлагане или не на публикацията на промишления дизайн.
4.2.4.
Тяхната структура отговаря на следния модел:
— основна такса за един единствен промишлен дизайн или за първия промишлен дизайн на множествена заявка; — намалена такса за втория до десетия промишлен дизайн; — още по-ниска такса след единадесетия промишлен дизайн.
4.2.5.
В предложението за регламент се предвижда да се намали със 70 EUR цената на първото подновяване (след 5 години) и да се увеличи на 140 EUR второто подновяване (след 10 години), на 280 EUR третото подновяване (след 15 години) и на 560 EUR четвъртото подновяване (след 20 години).
Размерът на таксите за първите две подновявания остава равностоен на този, който се дължи понастоящем, или 210 EUR общо, но следващите такси за подновяване се увеличават драстично.
4.2.6.
Това предложение не изглежда толкова благоприятно за МСП и за отделните автори, както се твърди.
Ето защо ЕИСК призовава за по-малки суми за МСП и отделните автори, евентуално пропорционално на техния оборот.
4.2.7.
Освен това Комитетът не счита, че промяната в структурата на таксите чрез сливане на таксите за публикация и за регистрация ще даде възможност да се намали общият размер на таксите. 4.3.
Заличаване на изискването за „един клас“ 4.3.1.
Въпреки че една заявка може да се отнася за няколко промишлени дизайна, те трябва задължително да бъдат предвидени да се включат във или приложени към продукти, принадлежащи към същия „клас“ съгласно т. нар. изискване за „един клас“.
Тези класове са подредени в списък, озаглавен „Класификацията от Локарно“.
4.3.2.
Класификацията от Локарно, съгласно член 2, параграф 1 от Локарнската спогодба „сама по себе си има само административен характер“ и включва: — списък на класовете и подкласовете; — азбучен списък на продуктите, представляващи промишлени дизайни, в който се посочват класовете и подкласовете, в които те са подредени; — обяснителни бележки.
4.3.3.
Със заличаването на изискването за „един клас“, предвидено в предложението за регламент, което би позволило на предприятията да подават множествени заявки за промишлен дизайни чрез комбиниране на няколко дизайна в една заявка и без да се налага да се ограничават до продукти, принадлежащи към същия клас съгласно Класификацията от Локарно, се цели да се насърчат МСП и отделните автори да внасят своите промишлени дизайни, за да ги защитят.
4.3.4.
Според ЕИСК опростяването, постигнато с премахването на правилото за „един клас“, е необходимо, но не и достатъчно, тъй като трябва да се подобри и ергономичността на системите за подаване на заявки за дизайни, предлагани в уебсайтовете на националните служби за индустриална собственост и на EUIPO.
4.3.5.
Службите биха могли да използват експертния опит на съветниците по индустриална собственост, за да се справят с това предизвикателство, и по този начин да дадат възможност на МСП и отделните автори за защитят по-добре своите промишлени дизайни.
4.3.6.
Съветниците в областта на индустриалната собственост очевидно ще продължат да подпомагат притежателите на права при употребата на техните промишлени дизайни и да ги представляват в споровете.