C 180/4
(8)
SV
Europeiska unionens officiella tidning
23.5.2023
För att hantera de stigande energipriserna har medlemsstaterna i euroområdet vidtagit nödåtgärder som beräknas motsvara 1,25 % av BNP 2022 och upp till 1 % 2023, där den förväntade minskningen beror på energiprisut­ vecklingen och den planerade utfasningen av åtgärder i samband med denna utveckling.
Enligt kommissionens ekonomiska höstprognos 2022 syftar de åtgärder som hittills har vidtagits främst till att mildra prisökningarna, och bara i genomsnitt 20 % är riktade inkomståtgärder.
Det är nödvändigt att begränsa de offentligfinansiella kostnaderna för sådana stödåtgärder, varvid hänsyn ska tas till hur deras effekter är fördelade över olika inkomstgrupper, till inverkan på efterfrågan på energi och investeringar i den gröna omställningen samt till eventuella snedvridningar av den inre marknaden och negativa spridningseffekter mellan medlemsstaterna.
Det är därför viktigt att enas om ett gemensamt tillvägagångssätt.
Man skulle särskilt kunna undersöka en väl avvägd tvådelad prissättningsmodell för energi, där sårbara konsumenter kan räkna med reglerade priser upp till en viss förbrukningsnivå, och andra system som uppnår liknande mål, med beaktande av nationella förhållanden.
Därutöver skulle man kunna reflektera över lämpliga sätt att avveckla stödet i takt med att trycket på energipriserna minskar.
Förutom tillfälliga energiåtgärder kan offentliga och privata investeringar bidra till energioberoende och energitrygghet samt till den gröna omställningen.
Euroområdet har sedan den globala finanskrisen lidit av låga nivåer av såväl privata som offentliga investeringar.
Politiska åtgärder som vidtagits med anledning av covid-19-krisen, där exceptionellt stöd har getts genom NextGenerationEU, har bidragit till att hålla uppe de offentliga investeringarna och haft en positiv inverkan på den potentiella tillväxten, särskilt i de medlemsstater som har den högsta offentliga skuldbördan.
Ökade privata och offentliga investeringar, i synnerhet genom genomförandet av återhämtnings- och resiliensplanerna, av de sammanhållningspolitiska programmen och av de nationella energi- och klimatplaner som medlemsstaterna ska uppdatera senast i juni 2023 är avgörande för en hållbar och sammanhållen tillväxt och för att uppnå den gröna och den digitala omställningen.
(9)
Den 9 november 2022 offentliggjorde kommissionen meddelandet om riktlinjer för en reform av EU:s ramverk för ekonomisk styrning för att effektivisera den ekonomiska övervakningen och samordningen av politiken i unionen.
Det meddelandet syftar till att skapa en enklare och integrerad struktur för budgetövervakningen på makronivå i syfte att säkerställa en hållbar skuldsättning och främja en hållbar och inkluderande tillväxt.
Viktiga delar av meddelandet syftar till att förenkla ramen, stärka det nationella egenansvaret och förbättra efterlevnadskontrollen.
I det meddelandet föreslås att den finanspolitiska kursen ska anges i medelfristiga finans- och strukturpolitiska planer som läggs fram av medlemsstaterna inom ramen för en transparent och gemensam unionsram.
Dessa planer, som skulle antas av rådet, skulle innehålla alla åtaganden vad gäller offentliga finanser, reformer och investeringar som bidrar till hållbar skuldsättning och hållbar tillväxt samt beaktar unionens och medlemsstaternas prioriteringar.
Reform- och investeringsåtaganden i den nationella medelfristiga finans- och strukturpolitiska planen skulle göra det möjligt att förlänga perioden för finanspolitisk anpassning.
Fördragets referensvärden skulle kvarstå (3 % av BNP för underskottet och 60 % av BNP för skuldsättningen) men ramen utgå från en mer riskbaserad övervakning inriktad på skuldhållbarhet.
När det gäller förfarandet vid makroekonomiska obalanser är det viktigt att fortsätta att ta itu med makroekonomiska obalanser på ett samordnat och balanserat sätt.
I kommissionens meddelande föreslås att ramen ska vara mer framåtblickande så att det blir möjligt att upptäcka framväxande risker i takt med att de uppstår.
Bedömningen av huruvida det föreligger obalanser skulle även fortsättningsvis baseras på tre kriterier: svårighetsgrad, utveckling och politiska åtgärder.
Kriterierna om utveckling och den berörda medlemsstatens politiska agerande skulle dock få större tyngd i bedömningen.
(10)
Euroområdets arbetsmarknad har visat sig vara anmärkningsvärt motståndskraftig tack vare de politiska stödåtgärder som vidtogs under covid-19-krisen.
Under första kvartalet 2022 var det totala antalet arbetade timmar högre än före pandemin och sysselsättningen fortsatte att växa under hela första hälften av 2022 till historiskt höga nivåer andra kvartalet 2022, vilket pressade ned arbetslösheten till 6,8 %, som är den lägsta nivån sedan euron infördes.
Det finns emellertid fortfarande utrymme för förbättringar när det gäller att få in kvinnor, unga och äldre personer, personer med funktionsnedsättning och sårbara grupper på arbetsmarknaden.
Framöver ser den förväntade nedgången i ekonomisk aktivitet ut att dra ned sysselsättningsutsikterna och arbetslösheten därför stiga något under 2023.
Det finns få tecken på att covid-19-krisen ledde till någon strukturell försämring vad gäller jobbmatchning.