C 180/4
(8)
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
23.5.2023.
Lai reaģētu uz enerģijas cenu pieaugumu, eurozonas dalībvalsts ir veikušas ārkārtas pasākumus, kuru ietekme tiek lēsta 1,25 % apmērā no IKP 2022. gadā un līdz 1 % no IKP 2023. gadā, un gaidāmais samazinājums ir atkarīgs no enerģijas cenu attīstības un plānotās attiecīgo pasākumu izbeigšanas.
Pamatojoties uz Komisijas dienestu 2022. gada rudens ekonomikas prognozi, līdz šim veiktie pasākumi ir galvenokārt vērsti uz cenu pieauguma mazināšanu, un tikai vidēji 20 % no tiem ir mērķorientēti ienākumu atbalsta pasākumi.
Ir jāierobežo šādu atbalsta pasākumu fiskālās izmaksas, vienlaikus ņemot vērā to distributīvo ietekmi uz dažādām ienākumu kategorijām, ietekmi uz enerģijas pieprasījumu un investīcijām zaļajā pārkārtošanā, iespējamos vienotā tirgus izkropļojumus un negatīvo blakusietekmi uz citām dalībvalstīm.
Tālab ir svarīgi vienoties par vienotu pieeju.
Jo īpaši varētu izpētīt labi kalibrētu divlīmeņu enerģijas cenu noteikšanas modeli, saskaņā ar kuru neaizsargātie patērētāji gūst labumu no regulētām cenām līdz noteiktam patēriņa līmenim, un citas shēmas, ar kurām sasniedz līdzīgus mērķus, ņemot vērā valstu īpatnības.
Turklāt, varētu apsvērt atbilstīgus veidus, kā samazināt atbalstu, mazinoties enerģijas cenu spiedienam.
Papildus pagaidu pasākumiem enerģētikas jomā publiskās un privātās investīcijas var palīdzēt sekmēt enerģētisko neatkarību un drošību un zaļo pārkārtošanos.
Kopš globālās finanšu krīzes eurozonā ir vērojams zems privāto un publisko investīciju līmenis.
Tomēr politikas pasākumi, kas tika veikti, reaģējot uz Covid-19 krīzi, ar NextGenerationEU ārkārtas atbalstu ir palīdzējuši uzturēt publisko investīciju līmeni un tādējādi pozitīvi ietekmējuši potenciālo izaugsmi, īpaši dalībvalstīs ar smagāko publiskā sektora parāda slogu.
Lai nodrošinātu ilgtspējīgu un kohēziju veicinošu izaugsmi un īstenotu zaļo un digitālo pārkārtošanos, ļoti liela nozīme ir turpmākām privātajām un publiskajām investīcijām, jo īpaši īstenojot atveseļošanas un noturības plānus, kohēzijas politikas programmas un nacionālos enerģētikas un klimata plānus, kas dalībvalstīm jāatjaunina līdz 2023. gada jūnijam.
(9)
Komisija 2022. gada 9. novembrī publicēja paziņojumu par ES ekonomikas pārvaldības sistēmas reformas ievirzēm attiecībā uz to, kā uzlabot ekonomikas uzraudzības un politikas koordinācijas efektivitāti Savienībā.
Minētā paziņojuma mērķis ir noteikt vienkāršāku un integrētu makrofiskālās uzraudzības struktūru, kas nodrošinātu parāda atmaksājamību un veicinātu ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi.
Minētajā paziņojumā ietvertie galvenie elementi ir vērsti uz satvara vienkāršošanu, valstu atbildības uzlabošanu un izpildes stiprināšanu.
Minētajā paziņojumā ierosināts noteikt, ka fiskālās trajektorijas tiek izklāstītas vidēja termiņa fiskālajos un strukturālajos plānos, kurus ierosina dalībvalstis pārredzama un vienota Savienības satvara ietvaros.
Šajos plānos, kurus pieņemtu Padome, tiktu apkopotas fiskālās, reformu un investīciju saistības, kas sekmētu parāda atmaksājamību un ilgtspējīgu izaugsmi un atspoguļotu Savienības un valsts prioritātes.
Reformu un investīciju saistībām nacionālajā vidēja termiņa fiskālajā un strukturālajā plānā būtu iespējams paredzēt ilgāku fiskālo korekciju periodu.
Satvarā tiktu paturētas Līgumā noteiktās atsauces vērtības 3 % no IKP deficītam un 60 % no IKP parādam, taču tiktu izmantota izteiktāk uz riskiem balstīta uzraudzība, kas koncentrētos uz parāda atmaksājamību.
Attiecībā uz makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru ir svarīgi turpināt koordinētā un līdzsvarotā veidā novērst makroekonomisko nelīdzsvarotību.
Paziņojumā ir ierosināts vairāk uz nākotni vērsts satvars, kas ļautu apzināt jaunus riskus, tiklīdz tie parādās.
Novērtējums par nelīdzsvarotības pastāvēšanu arī turpmāk balstītos uz trim kritērijiem – smaguma pakāpi, attīstību un politikas pasākumiem.
Tomēr novērtējumā lielāka nozīme tiktu piešķirta attīstības un attiecīgās dalībvalsts politikas pasākumu kritērijiem.
(10)
Pateicoties politiskajam atbalstam Covid-19 krīzes laikā, eurozonas darba tirgus ir parādījis ievērojamu noturību.
2022. gada pirmajā ceturksnī kopējais nostrādāto stundu skaits pārsniedza pirmspandēmijas līmeni, un 2022. gada pirmajā pusē nodarbinātība turpināja augt, 2022. gada otrajā ceturksnī sasniedzot vēsturiski augstu līmeni un liekot bezdarbam kristies līdz 6,8 %, kas ir zemākais līmenis kopš euro ieviešanas.
Tomēr joprojām ir iespējami uzlabojumi attiecībā uz sieviešu, jauniešu un vecāka gadagājuma cilvēku, personu ar invaliditāti un neaizsargāto grupu integrāciju darba tirgū.
Sagaidāms, ka turpmāk paredzamā ekonomiskās aktivitātes mazināšanās negatīvi ietekmēs nodarbinātības izredzes – bezdarba līmenis 2023. gadā nedaudz palielināsies.
Ir maz pierādījumu tam, ka Covid-19 krīze būtu izraisījusi strukturālu pasliktināšanos darba piemeklēšanas jomā.