C 180/4
(8)
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2023 5 23
siekdamos reaguoti į energijos kainų padidėjimą, euro zonos valstybės narės ėmėsi ekstremaliosios padėties priemonių, kurios, kaip apskaičiuota, sudarys 1,25 % BVP 2022 m. ir iki 1 % 2023 m., o numatomas sumažėjimas priklausys nuo energijos kainos pokyčių ir planuojamo susijusių priemonių panaikinimo.
Remiantis Komisijos 2022 m. rudens ekonomine prognoze, priemonėmis, kurių imtasi iki šiol, daugiausia siekiama švelninti kainų augimą ir vidutiniškai tik 20 % tų priemonių sudaro tikslinės pajamų priemonės.
Tokių paramos priemonių fiskalines išlaidas reikia apriboti, kartu atsižvelgiant į jų paskirstomąjį poveikį visiems mokesčių laipteliams, poveikį energijos paklausai ir investavimą į žaliąją pertvarką, galimus bendrosios rinkos iškraipymus ir neigiamą šalutinį poveikį visose valstybėse narėse.
Tuo tikslu svarbu susitarti dėl bendro požiūrio.
Visų pirma, būtų galima nagrinėti gerai sukalibruotą dvipakopį energijos kainodaros modelį, pagal kurį pažeidžiami vartotojai naudotųsi reguliuojamomis kainomis iki tam tikro vartojimo lygio, ir kitas sistemas, kuriomis būtų pasiekiami panašūs tikslai, atsižvelgiant į nacionalinius ypatumus.
Be to, galėtų būti apsvarstyti tinkami laipsniško paramos nutraukimo būdai, mažėjant energijos kainų spaudimui.
Be laikinų energetikos priemonių, skatinti energetinę nepriklausomybę ir saugumą bei žaliąją pertvarką gali padėti viešosios ir privačiosios investicijos.
Nuo pasaulinės finansų krizės tiek privačiųjų, tiek viešųjų investicijų lygis euro zonoje buvo žemas.
Politikos veiksmai, kurių imtasi reaguojant į COVID-19 krizę, numatant išskirtinę paramą pagal priemonę „NextGenerationEU“, padėjo palaikyti viešųjų investicijų lygį, ir tai darė teigiamą poveikį potencialiam augimui, ypač valstybėse narėse, kurių valstybės skolos našta didžiausia.
Tolesnės privačiosios ir viešosios investicijos, visų pirma įgyvendinant ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus, sanglaudos politikos programas bei nacionalinius energetikos ir klimato srities veiksmų planus, kuriuos valstybės narės turės atnaujinti iki 2023 m. birželio mėn., yra kritiškai svarbios siekiant užtikrinti darnų bei sanglauda grindžiamą augimą ir įgyvendinti žaliąją bei skaitmeninę pertvarką;
(9)
2022 m. lapkričio 9 d.
Komisija paskelbė Komunikatą dėl ES ekonomikos valdymo sistemos reformos gairių, kuriuo siekiama padidinti ekonominės priežiūros ir politikos koordinavimo veiksmingumą Sąjungoje.
Tuo komunikatu siekiama apibrėžti paprastesnę ir integruotą makrofiskalinės priežiūros architektūrą, kad būtų užtikrintas skolos tvarumas ir skatinamas tvarus bei įtraukus augimas.
Pagrindiniais to komunikato elementais siekiama supaprastinti sistemą, padidinti nacionalinį nuosavumą ir stiprinti vykdymo užtikrinimą.
Tame komunikate siūloma, kad fiskalinės trajektorijos būtų išdėstytos valstybių narių siūlomuose vidutinio laikotarpio fiskaliniuose struktūriniuose planuose, laikantis skaidrios bendros Sąjungos sistemos.
Tie planai, kurie būtų priimami Tarybos, sujungtų fiskalinius, reformų ir investicijų įsipareigojimus, remiant skolos tvarumą bei tvarų augimą ir atspindint Sąjungos bei nacionalinius prioritetus.
Reformų ir investicijų įsipareigojimai nacionaliniame vidutinio laikotarpio fiskaliniame struktūriniame plane suteiktų galimybę taikyti ilgesnį fiskalinio koregavimo laikotarpį.
Sutartyje nustatytos pamatinės vertės – 3 % BVP deficitas ir 60 % BVP skola – būtų išlaikytos, tačiau būtų vykdoma labiau rizika grindžiama priežiūra, daugiausiai dėmesio skiriant skolos tvarumui.
Kalbant apie makroekonominio disbalanso procedūrą, svarbu toliau koordinuotai ir subalansuotai tvarkytis su makroekonominiais disbalansais.
Tame Komisijos komunikate siūloma labiau į ateitį orientuota sistema, kad būtų galima nustatyti atsirandančias rizikas, joms besivystant.
Vertinimas, ar yra susidarę disbalansai, ir toliau būtų grindžiamas trimis kriterijais: sunkumo, raidos ir politikos atsako.
Tačiau atliekant vertinimą daugiau svarbos būtų teikiama raidos ir atitinkamų valstybių narių politikos atsako kriterijams;
(10)
dėl politikos paramos per COVID-19 krizę euro zonos darbo rinka pasirodė esanti labai atspari.
2022 m. pirmą ketvirtį bendras dirbtų valandų skaičius viršijo ikipandeminį lygį, visą 2022 m. pirmą pusę užimtumas nuolat augo, o 2022 m. antrą ketvirtį pasiekė istorines aukštumas, todėl nedarbo lygis nukrito iki 6,8 % – žemiausio lygio nuo euro įvedimo.
Vis dėlto dar yra galimybių pagerinti moterų, jaunimo ir vyresnių žmonių, asmenų su negalia bei pažeidžiamų grupių integraciją į darbo rinką.
Žvelgiant į ateitį, numatomas ekonominės veiklos sulėtėjimas turės neigiamos įtakos užimtumo perspektyvoms: 2023 m. nedarbo lygis šiek tiek padidės.
Maža faktinių duomenų, kad dėl COVID-19 krizės būtų struktūriškai suprastėjęs darbo jėgos pasiūlos ir paklausos derinimas.