C 177/150
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
17.5.2023
Keskiviikko 14. joulukuuta 2022 (7 a)
Monimutkaiset, pitkäkestoiset ja epäselvät hallinnolliset menettelyt vaikuttavat suhteettoman paljon kansalaisiin, paikallisviranomaisiin ja pk-yrityksiin, jotka toimivat itse tuotettua uusiutuvaa energiaa käyttävinä kuluttajina joko yksin tai aggregaattoreiden ja uusiutuvan energian yhteisöjen kautta.
Tämä johtuu usein erityisesti lupa- ja verkkoliitäntäprosessien läpikäymiseen tarvittavan kokemuksen tai asiantuntemuksen tai taloudellisten ja henkilöresurssien puutteesta.
On tarpeen helpottaa muiden kuin ammattimaisten ja kaupallisten markkinatoimijoiden onnistumista asiaankuuluvien hyväksyntöjen saamisessa.
Tätä olisi helpotettava tarvittaessa yksinkertaistamisella sekä tätä tarkoitusta varten luoduilla vaihtoehdoilla, kun näillä toimijoilla ei ole samoja valmiuksia kuin muilla ammattimaisilla markkinatoimijoilla, joilla on runsaat resurssit.
Uusiutuvan energian yhdennetyssä monitasoisessa suunnittelussa ja kartoituksessa olisi otettava huomioon paikallisella ja alueellisella tasolla toteutettu paikallinen suunnittelu ja kartoitus sekä määritettävä lupaviran­ omaisten arvioidut henkilöstö-, koulutus-, rahoitus- ja tekniset tarpeet.
(8)
Uusiutuvaa energiaa koskevien hankkeiden nopeampaa käyttöönottoa olisi tuettava jäsenvaltioiden suorittamalla uusiutuvan energian yhdennetyllä monitasoisella suunnittelulla ja kartoituksella, joita koordinoidaan jäsennellysti paikallis- ja alueviranomaisten kanssa.
Jäsenvaltioiden olisi määritettävä maa-alueet, pinnat, pinnanalaiset alueet ja merialueet, jotka ovat tarpeen uusiutuvia energialähteitä käyttävien tuotantolaitosten perustamiselle, jotta ne voivat täyttää kansalliset osuutensa direktiivin (EU) 2018/2001 3 artiklan 1 kohdassa vuoteen 2030 asetetun uusiutuvaa energiaa koskevan tarkistetun tavoitteen saavuttamiseksi sekä asetuksen (EU) 2021/1119 15 a artiklassa, 22 a artiklassa, 23 artiklan 1 kohdassa, 24 artiklan 4 kohdassa ja 25 artiklan 1 kohdassa asetetuissa alatavoitteissa ja 2 artiklassa asetetussa ilmastoneutraaliustavoitteessa.
Tällaisten alueiden olisi vastattava jäsenvaltioiden arvioituja kehityspolkuja ja suunniteltua kokonaiskapasiteettia, ja niiden määrittelyn olisi pohjauduttava uusiutuviin lähteisiin perustuvien energiateknologioiden valikoimaan, joka on vahvistettu jäsenvaltioiden asetuksen (EU) 2018/1999 14 artiklan mukaisesti päivitetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa.
Tarvittavien maa-alueiden, pintojen, pinnanalaisten alueiden ja merialueiden määrittämi­ sessä olisi otettava huomioon uusiutuvien energialähteiden saatavuus ja eri maa- ja merialueiden tarjoamat mahdollisuudet uusiutuvan energian tuotantoon erilaisilla teknologioilla, ennakoitu energian kysyntä yleisesti ja jäsenvaltion eri alueilla ottaen huomioon energia- ja järjestelmätehokkuus sekä asiaankuuluvan energiaverkon ja verkkoinfrastruktuurin, energian varastoinnin, lämmön varastointi mukaan luettuna, ja muiden joustovälineiden saatavuus ottaen huomioon lisääntyvään uusiutuvan energian määrään tarvittava kapasiteetti ja mahdollisuudet kansalaisten aktiiviselle osallistumiselle energiajärjestelmään, niin että he toimivat itse tuotettua uusiutuvaa energiaa käyttävinä kuluttajina joko yksin tai aggregaattoreiden ja energiayhteisöjen kautta..
Jäsenvaltioiden olisi lisäksi varmistettava, että 16 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen hallinnollisten lupien, jotka koskevat uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian tuotantoon tarkoitettujen laitosten rakentamista, päivittämistä ja käyttöä, katsotaan olevan lopullisia päätöksiä toimivaltaisen viranomaisen tai toimivaltaisten viranomaisten menettelyn tuloksesta sen alueen maankäytön määrittämiseksi, jolla kyseiset laitokset sijaitsevat.
(9)
Jäsenvaltioiden olisi nimettävä uusiutuvan energian nopean kehittämisen alueiksi alueet, jotka soveltuvat erityisen hyvin uusiutuvaa energiaa koskevien hankkeiden kehittämiseen eri teknologioiden mukaan jaoteltuna ja joilla kyseeseen tulevan uusiutuvan energian käyttöönotolla ei odoteta olevan merkittäviä vaikutuksia ympäristöön ja elintarviketurvallisuuteen maataloustuotannon ollessa kyseessä.
Uusiutuvan energian nopean kehittämisen alueiden olisi sovelluttava erityisesti uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian tuotantoon tarkoitettujen laitosten perustamiseen.
Biomassaa käyttävät polttolaitokset olisi kuitenkin jätettävä uusiutuvan energian nopean kehittämisen alueiden ulkopuolelle, lukuun ottamatta laitoksia, jotka sijaitsevat SEUT-sopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuilla syrjäisimmillä alueilla, joissa voitaisiin erityistarpeiden vuoksi ottaa huomioon poikkeuksia.
Uusiutuvan energian nopean kehittämisen alueita nimetessään jäsenvaltioiden olisi vältettävä suojelualueita sekä harkittava ennallistamissuunnitelmia.
Uusiutuvan energian nopean kehittämisen alueita olisi perustettava ainakin tuuliturbiineja ja aurinkovoimaloita varten ja mahdollisesti biometaanin tuotantolaitoksia varten.
Jäsenvaltiot voivat nimetä uusiutuvan energian nopean kehittämisen alueita yhden tai useamman tyyppisiä uusiutuvan energian tuotantolaitoksia varten, ja niiden olisi ilmoitettava uusiutuvan energian tyyppi tai tyypit, jotka soveltuvat tuotettavaksi kullakin uusiutuvan energian nopean kehittämisen alueella.
(9 a)
Elintarvikkeiden tuotanto on tarpeen asettaa etusijalle energiantuotantoon nähden, eikä energiantuotanto saisi johtaa elintarviketuotannon vähenemiseen tai satojen pienenemiseen, mutta nämä kaksi toimintoa voivat ja niiden täytyy olla olemassa rinnakkain ja niissä olisi hyödynnettävä synergioita.
Tätä varten on tarpeen helpottaa uusiutuvan energian tuotantoa sen eri muodoissa, paikoissa, jotka ovat helposti viljelijöiden saavutettavissa, ja tilan tarpeita vastaavasti.
Jäsenvaltioiden olisi vältettävä nimeämästä nopean kehittämisen alueiksi tuottoisaa maatalousmaata ja sellaisia viljelyalueita, joilla tuotetaan korkealaatuisia maatalous- ja elintarviketuotteita ja tuotteita, joilla on erityinen yhteys paikalliseen ympäristöön ja kulttuuriin.
Uusiutuvien energialähteiden hyödyntämiseen, kuten biometaanin tuotantoon, olisi kannustettava alueilla, jotka sijaitsevat lähellä maatalouden tuotantopaikkoja eli lähellä maatalousmaita ja tiloilla, sekä maatalousmailla sijaitsevilla