C 177/150
DA
Den Europæiske Unions Tidende
17.5.2023
Onsdag den 14. december 2022 (7a)
Komplekse, langvarige og uigennemsigtige administrative procedurer har en uforholdsmæssig stor indvirkning på borgere, lokale myndigheder og SMV'er, idet de fungerer som egenforbrugere af vedvarende energi individuelt eller gennem aggregatorer og VE-fællesskaber.
Dette skyldes ofte især manglende erfaring eller ekspertise samt finansielle og menneskelige ressourcer til at styre tilladelses- og nettilslutningsprocedurer.
Det er nødvendigt at gøre det nemmere for ikkeprofessionelle og ikkekommercielle markedsaktører at have held til at finde vej til at få de relevante godkendelser.
Dette bør gøres gennem forenkling, hvor det er nødvendigt, samt med særlige tidsrum, hvor disse aktører ikke har samme kapacitet som andre professionelle, ressourcestærke markedsdeltagere.
Den integrerede planlægning og kortlægning på flere niveauer af vedvarende energi bør afspejle planlægningen og kortlægningen udført på lokalt og regionalt plan samt afdække de tilladelsesudstedende myndigheders personale-, uddannelses-, finansieringsmæssige og tekniske behov i henhold til vurderingerne.
(8)
En hurtigere udrulning af VE-projekter bør understøttes af integreret planlægning og kortlægning på flere niveauer af vedvarende energi, der gennemføres af medlemsstaterne i struktureret koordination med lokale og regionale myndigheder.
Medlemsstaterne bør identificere de land-, overflade-, undergrunds og havområder, der er nødvendige for at installere anlæg til produktion af energi fra vedvarende energikilder for at opfylde deres nationale bidrag hen imod det reviderede 2030-mål for vedvarende energi, der er fastsat i artikel 3, stk.
1, i direktiv (EU) 2018/2001 samt de delmål, der er fastsat i artikel 15a, 22a, 23, stk.
1, 24, stk.
4, og 25, stk.
1, i forordning (EU) 2021/1119 og klimaneutralitetsmålet, der er fastsat i denne forordnings artikel 2.
Sådanne områder bør afspejle deres skønnede forløbskurver og den samlede planlagte installerede kapacitet og bør fastlægges ved hjælp af teknologi til vedvarende energi, der er fastsat i medlemsstaternes ▌ nationale energi- og klimaplaner, der er opdateret i henhold til artikel 14 i forordning (EU) 2018/1999.
Ved fastlæggelsen af de nødvendige land-, overflade-, undergrunds- og havområder bør der tages hensyn til tilgængeligheden af vedvarende energikilder og potentialet i de forskellige land- og havområder til produktion af vedvarende energi inden for de forskellige teknologier, den forventede energiefterspørgsel, idet der tages hensyn til energi- og systemeffektivitet, generelt og i de forskellige regioner i medlemsstaten samt tilgængeligheden af relevant energinetværks- og netinfrastruktur, energilagrings­ faciliteter, herunder varmelagring og andre fleksibilitetsværktøjer under hensyntagen til den kapacitet, der er nødvendig for at tage højde for den stigende mængde vedvarende energi, muligheden for aktivt at involvere borgerne i energisystemet, handlende som individuelle og kollektive egenforbrugere, individuelt eller gennem aggregatorer og energifællesskaber.
Medlemsstaterne bør desuden sikre, at de administrative tilladelser til at opføre, reproducere og drive anlæg til produktion af energi fra vedvarende energikilder, jf. artikel 16, stk.
1 og (2), betragtes som endelige afgørelser om resultatet af den kompetente myndigheds eller de kompetente myndigheders procedure for bestemmelse af arealanvendelse i det område, hvor disse anlæg vil blive placeret.
(9)
Medlemsstaterne bør udpege de områder til fremskyndelse af VE-projekter, til særligt egnede områder for vedvarende energi, idet der skelnes mellem teknologier, og hvor udbredelsen af den specifikke type vedvarende energikilder ikke forventes at få væsentlig indvirkning på miljøet og fødevaresikkerheden med hensyn til landbrugsproduktionen.
Områderne til fremskyndelse af vedvarende energi bør være særligt velegnede til bygning af anlæg til produktion af energi fra vedvarende energikilder.
Biomasseforbrændingsanlæg bør dog udelukkes fra områderne til fremskyndelse af vedvarende energi, undtagen for anlæg beliggende i en region i den yderste periferi som omhandlet i artikel 349 i TEUF, hvor undtagelser kan komme i betragtning på grund af særlige behov.
Ved udpegningen af områder til fremskyndelse af vedvarende energi bør medlemsstaterne undgå beskyttede områder og tage hensyn til genopretningsplaner.
Der bør som minimum etableres områder til fremskyndelse af vedvarende energi for vindmøller og solaranlæg, og der kan etableres sådanne områder for biomethanproduktionsanlæg.
Medlemsstaterne kan udpege områder til fremskyndelse af vedvarende energi, der er specifikke for en eller flere typer anlæg til vedvarende energi, og bør angive, hvilken eller hvilke typer vedvarende energi der egner sig til produktion i hvert enkelt område til fremskyndelse af vedvarende energi.
(9a)
Fødevareproduktionen skal have forrang frem for energiproduktion, og energiproduktionen bør ikke føre til mindre fødevareproduktion eller lavere høstudbytte, men de to aktiviteter kan og skal eksistere side om side og bør udnytte synergier.
Med henblik herpå er det nødvendigt at lette produktionen af forskellige typer vedvarende energi på steder, som er lettilgængelige for landbrugere, i overensstemmelse med bedriftens behov.
Medlemsstaterne skal undgå at udpege produktiv landbrugsjord, landbrugsområder, der producerer landbrugs­ fødevarer af høj kvalitet og produkter med en særlig forbindelse til det lokale landskab og den lokale kultur, som fremskyndelsesområder.
Udnyttelsen af vedvarende energikilder, såsom produktion af biomethan, bør fremmes i områder, der ligger tæt op ad landbrugsanlæg, navnlig de anlæg, der ligger tæt på landbrugsjord og på