2023.5.17.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
C 175/25
valamint A. Vitsikounakis 1925-ben íródott Nea Oikiaki Mageiriki [Új otthoni konyha] című konyhaművészeti kötetében találhatunk.
Az Elliniki Tyrokomia [Sajtkészítés Görögországban] (1956) és az I istoria tou Ellinikou Galaktos kai ton Proiondon tou [A görög tej és tejtermékek története] című művekben (2004) is találhatók történelmi utalások e termékre.
Végezetül meg kell említeni a Grigoriadis vállalat által az 1909-es párizsi nemzetközi vásáron a kashkavalia [kashkaval sajtok] minőségéért elnyert aranyérmet, amely további bizonyítéka annak, hogy a termék kiváló minőségű, és az idők során kereskedelmi jelentőségre tett szert.
A „Κασκαβάλι Πίνδου / Kashkavali Pindou / Κασκαβάλ Πίνδου / Kashkaval Pindou” a mai napig számos rendezvényen díjnyertes: 2011 februárjában a minőségéért díjat kapott az Oroszországban rendezett Prodexpón, 2021 januárjában pedig az International Taste Institute díját nyerte el.
A termék jó hírnevéből és kiváló minőségéből adódóan a meghatározott földrajzi területen működő termelőegységek továbbra is gyártják és forgalmazzák a terméket, amint azt számos közelmúltbeli kiadvány is bizonyítja.
Például Filio Haidemenou 2005-ben kiadott Tris aiones mia zoi: yiayia Filio i mikrasiatissa című emlékirata a terméket a meghatározott földrajzi terület mindennapi életével, vidéki életével, népművészetével stb.
kapcsolatos emlékek között említi, ami megerősíti, hogy ez volt a birkáikat a hegyekben legeltető pásztorok által készített sajtok egyike.
A Flavours of Greece [Görögország ízei] című kiadványban (London 2011) Rosemary Barron részletes leírást készített a görög tejtermékekről és sajtokról, és a szerző megjegyzi, hogy a kaskavalit különleges íze miatt a mezze részeként szokták felszolgálni.
Vivi Konstantinidou-nak a gasztronómiai témákkal és alapanyagokkal foglalkozó Gastronomos című magazin egyik számában megjelent „Kostaki!
Fai, paidi mou, to kashkavali sou!”
[Gyerünk, Kostaki!
Egyétek a kashkavalt!] című cikkében a szerző leírja azzal kapcsolatos tapasztalatait, amikor kisfiának első alkalommal adott a sajtból, és mindenkinek ajánlja, hogy próbálja ki a Kashkavali Pindou-t, mivel szerinte kiváló sajtos pirítóst lehet vele készíteni (2021. október 11.).
Ha az internetes keresőkbe beírjuk a termék nevét, több mint 6 000 találatot kapunk, köztük számos olyan receptet, amelyben a „Κασκαβάλι Κίνδου / Kashkavali Pindou / Κασκαβφλ άίνδου / Kashkaval Pindou” egyéb hozzávalókkal együtt szerepel, például: csirke és lountza, pizza, fasírt krutonnal és paprikával, valamint prasotigania [póréhagymás sült disznóhús], illetve különféle borok mellé is ajánlják.
A meghatározott földrajzi terület geomorfológiájához szorosan kapcsolódik az emberi tényező, illetve az, hogy az emberi tényező mennyire meghatározó a termék sajátosságai szempontjából.
A területet Görögország legnagyobb hegyvidéke, a Pindosz uralja, amely hatással van a tej minőségére és a sajtkészítés módjára.
A terület legelőkben gazdag, de nem alkalmas más gazdálkodási formák végzésére, így a lakosok fő tevékenysége a külterjes állattenyésztés és a tejtermékek előállítása.
A terület kontinentális éghajlatú, hideg telekkel, gyakori havazással és hűvös nyarakkal, ami 10 °C-os éves átlaghőmérsékletet eredményez.
Az esőzések szintén gyakoriak: az átlagos csapadékmennyiség évi 600–800 mm, és nyáron sincsenek hosszan tartó száraz időszakok.
Az éghajlat hatása egyértelműen megmutatkozik a nem tisztán mediterrán növényzetben, mivel a hegyvidéki és félhegyvidéki területeken a növényzet hasonló a közép-európaihoz, ahol számos jegenyefenyő-, bükkfa, gesztenye-, tölgy- és platánerdő, valamint kiterjedt gyepterületek találhatók.
A terület növényvilága gazdag és egyedülálló: összesen 2 012 vadon termő növényfajt jegyeztek fel, amelynek 21,9 %-a a Balkánon, 5,6 %-a pedig Görögországban őshonos.
Azok a juhok és kecskék, amelyek tejét a sajt előállításához felhasználják, olyan fajtákból származnak, amelyeket a területen régóta tenyésztenek, és amelyek alkalmazkodtak a zord éghajlati viszonyokhoz.
A gazdaságok közepes kapacitással rendelkeznek, és kis mennyiségű, de magas zsírtartalmú tejet adó állatokat legeltetnek.
A terület az aromán nyelvű nomád pásztorok (vlachok) származási helye, akik kifejlesztették a „Κασκαβάλι Πίνδου / Kashkavali Pindou / Κασκαβάλ Πίνδου / Kashkaval Pindou” előállításának sajátos módját, amely teljes összhangban van a hegyvidéki domborzattal, és ez a fő oka annak, hogy a terület egyik fő termékévé vált és kiváló hírnévre tett szert.
A sajtkészítési folyamat első szakasza a nyáron a hegyekben termelt tej helyben történő alvasztásából állt, amelynek célja a felszeletelve a szomszédos sík területekre szállított sajttészta előállítása volt.
Ezt követte a folyamat második szakasza, azaz az alvadék forró vízzel való elkeverése, majd a sajt érlelése.
A „Κασκαβάλι Πίνδου / Kashkavali Pindou / Κασκαβάλ Πίνδου / Kashkaval Pindou” ilyen módon történő készítésének jelentős előnye van, mivel lehetővé teszi a nyers tej vagy a megsavanyodott tej felhasználását, mivel amikor a sajttésztát forró vízzel összekeverik, azt részben sterilizálják.
A gyakori száraz sózás adja a sajt enyhén sós ízét.