C 173/12
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
15.5.2023.
Prejudiciālais jautājums Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Direktīvas 2014/59/ES (1) 34. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta normas, lasot tās kopsakarā ar šīs direktīvas 53. panta 1. un 3. punktu un 60. panta 2. punkta pirmās daļas b) un c) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka iespējamo prasījumu jeb tiesības, kas tiesas nolēmuma rezultātā rastos Banco Popular tiesību un saistību pārņēmējai kredītiestādei tāpēc, ka kapitāla instrumenta (priekšrocību akciju) – kas konvertēts akcijās vēl pirms Banco Popular noregulējuma pasākumu pieņemšanas (2017. gada 7. jūnijā) – iegādes darījums nav spēkā, varētu uzskatīt par saistībām, uz kurām attiecas Direktīvas 2014/59/ES 53. panta 3. punkta norakstīšanas noteikumi kā uz “neuzkrātajiem” pienākumiem vai prasījumiem, un tādējādi uzskatīt par izpildītu un nevēršamu pret Banco Santander kā Banco Popular tiesību un saistību pārņēmēju, ja prasība, no kuras izrietētu šis pienākums, būtu celta pēc bankas noregulējuma procedūras pabeigšanas?
Vai arī, gluži pretēji, šīs normas ir jāinterpretē tādējādi, ka minētais prasījums jeb tiesības ir jāuzskata par “uzkrātu” pienākumu (direktīvas 53. panta 3. punkta izpratnē) vai bankas noregulējuma brīdī “jau uzkrātajām saistībām” (60. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē), uz kuru kā tādu neattiecas šo pienākumu vai prasījumu izpildes vai dzēšanas sekas, lai gan akcijas būtu norakstītas un anulētas, un tādējādi būtu vēršams pret Banco Santander kā Banco Popular tiesību un saistību pārņēmēju, pat ja prasība, no kuras izrietētu šis spriedums par atlīdzināšanu, būtu celta pēc bankas noregulējuma procedūras pabeigšanas?
(1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr.
1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 23. decembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – FSC/Banco Santander SA (Lieta C-794/22, Banco Santander) (2023/C 173/18) Tiesvedības valoda – spāņu Iesniedzējtiesa Tribunal Supremo
Pamatlietas puses Kasācijas sūdzības iesniedzējs: FSC Atbildētāja kasācijas instancē: Banco Santander SA
Prejudiciālais jautājums Vai Direktīvas 2014/59/ES (1) 34. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta normas, lasot tās kopsakarā ar šīs direktīvas 53. panta 1. un 3. punktu [un] 60. panta 2. punkta pirmās daļas b) un c) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka iespējamo prasījumu jeb tiesības – kas rodas no tāda tiesas nolēmuma, kurā Banco Popular tiesību un saistību pārņēmējai kredītiestādei ir uzlikts pienākums veikt zaudējumu atlīdzību, pamatojoties uz prasību par atbildību, kas izriet no tāda finanšu produkta (subordinēto īstermiņa obligāciju, kas ir obligāti konvertējamas tās pašas bankas akcijās) tirdzniecību, kas nav ietverts Banco Popular noregulējuma pasākumos minēto papildu kapitāla instrumentu starpā un tika konvertēts bankas akcijās vēl pirms šīs bankas noregulējuma pasākumu pieņemšanas (2017. gada 7. jūnijā) – varētu uzskatīt par saistībām, uz kurām attiecas Direktīvas 2014/59/ES 53. panta 3. punkta norakstīšanas vai dzēšanas noteikumi kā uz “neuzkrātu” pienākumu vai prasījumu, un tādējādi uzskatīt par izpildītu un nevēršamu pret Banco Santander kā Banco Popular tiesību un saistību pārņēmēju, ja prasība, no kuras izrietētu šis zaudējumu atlīdzības pienākumu nosakošais tiesas nolēmums, būtu celta pēc bankas noregulējuma procedūras pabeigšanas?