FI
C 173/8
Euroopan unionin virallinen lehti
15.5.2023
Tuomiolauselma SEUT 34 ja SEUT 36 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa alaikäisten suojelemiseksi audiovisuaaliselta sisällöltä, joka on omiaan haittaamaan heidän hyvinvointiaan ja kehitystään, edellytetään, että fyysiselle alustalle tallennetut ja verkkokaupassa markkinoitavat kuvaohjelmat ovat etukäteen käyneet läpi tarkastusmenettelyn ja luokittelun, jotka perustuvat ikärajoihin, tämän jäsenvaltion oikeuden mukaisesti ja että niihin on tehty vastaavat merkinnät kyseisen oikeuden mukaisesti, myös silloin, kun nämä ohjelmat ovat käyneet läpi toisen jäsenvaltion oikeuden mukaisen vastaavan menettelyn sekä luokittelun ja niihin on tehty vastaavat merkinnät kyseisen oikeuden mukaisesti, kunhan kyseinen säännöstö on omiaan takaamaan tämän tavoitteen toteutumisen eikä sillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen tavoitteen saavuttamiseksi.
Sillä seikalla, että osa tallenteista, joita kyseisessä jäsenvaltiossa voidaan markkinoida toisesta jäsenvaltiosta käsin, on suljettu mainitun säännöstön soveltamisalan ulkopuolelle, ei ole ratkaisevaa merkitystä, kunhan tällainen rajoitus ei vaaranna tavoitellun päämäärän toteutumista.
Ratkaisevaa ei ole myöskään se, että kyseisessä kansallisessa säännöstössä ei säädetä tätä vaatimusta koskevasta poikkeuksesta tilanteessa, jossa voidaan osoittaa, että tässä säännöstössä tarkoitetun tallenteen ostaja on täysi-ikäinen.
(1)
EUVL C 24, 17.1.2022.
Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 7.3.2023 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesverwaltungsgericht (Innsbruck) – Itävalta) – Willy Hermann Service GmbH ja DI v.
Präsidentin des Landesgerichts Feldkirch (Asia C-561/22 (1), Willy Hermann Service) (Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Direktiivi 2013/34/EU – 30 ja 51 artikla – Tilinpäätösten julkaiseminen – Julkaisematta jättämisen seuraamukset – Siviilituomioistuimen määräämät uhkasakot – Hallintomenettely, jossa on kyse maksettavaksi määrättyjen uhkasakkojen perimisestä – Sääntely, joka estää hallintotuomioistuinta ottamasta uhkasakkoja uudelleen käsiteltäväksi – Lainvoima – Tehokkuusperiaate – Oikeasuhteisuus) (2023/C 173/10) Oikeudenkäyntikieli: saksa Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin Bundesverwaltungsgericht (Innsbruck)
Asianosaiset Valittajat: Willy Hermann Service GmbH ja DI Vastapuoli: Präsidentin des Landesgerichts Feldkirch
Määräysosa Unionin oikeutta on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle sääntelylle, jonka mukaan hallintotuomioistuin, joka käsittelee yhtiölle ja sen johtajalle vuosittaisten tilinpäätösten julkaisematta jättämisen vuoksi määrättyjen uhkasakkojen perimistä koskevaa asiaa, on sidottu sellaiseen siviilituomioistuimen lainvoimaiseksi tulleeseen ratkaisuun, jolla uhkasakot määrättiin ja niiden suuruus vahvistettiin sen turvaamiseksi, että tietyntyyppisten yritysten vuositilinpäätöksistä, konsernitilinpäätöksistä ja niihin liittyvistä kertomuksista, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/43/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY kumoamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/34/EU 30 ja 51 artiklaan, sellaisina kuin nämä on saatettu osaksi kansallista oikeutta, perustuvia velvoitteita noudatetaan.
(1)
Jättämispäivä 24.8.2022.