DA
C 173/8
Den Europæiske Unions Tidende
15.5.2023
Konklusion Artikel 34 TEUF og 36 TEUF skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der med det formål at beskytte mindreårige mod indholdet af videogrammer, der kan skade deres velvære og udvikling, kræver, at videogrammer, der registreres på et fysisk medium og markedsføres i en onlineshop, forinden har været genstand for en kontrolprocedure og en klassificering med hensyn til aldersgrænsen samt en tilsvarende mærkning i overensstemmelsen med lovgivningen i denne medlemsstat, herunder når de pågældende videogrammer allerede har været genstand for en tilsvarende procedure, klassificering og mærkning i overensstemmelse med lovgivningen i en anden medlemsstat, forudsat at denne lovgivning er egnet til at sikre virkeliggørelsen af dette mål og ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå det.
I denne henseende er den omstændighed, at en del af de videogrammer, der kan markedsføres i den berørte medlemsstat fra en anden medlemsstat, udelukkes fra anvendelsesområdet for denne lovgivning, ikke afgørende, forudsat at en sådan begrænsning ikke er til hinder for opfyldelsen af det forfulgte mål.
Det er heller ikke afgørende, at den omhandlede nationale lovgivning ikke fastsætter en undtagelse fra det pågældende krav, når det kan påvises, at køberen af et videogram som det, der er omhandlet i denne lovgivning, er myndig.
(1)
EUT C 24 af 17.1.2022.
Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 7. marts 2023 — Willy Hermann Service GmbH, DI mod Präsidentin des Landesgerichts Feldkirch (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht (Innsbruck) — Østrig) (Sag C-561/22 (1), Willy Hermann Service) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – direktiv 2013/34/EU – artikel 30 og 51 – offentliggørelse af regnskaber – sanktioner i tilfælde af manglende offentliggørelse – en civil domstols pålæggelse af bøder – administrativ procedure til opkrævning af nævnte bøder, som er blevet endelige – lovgivning, som udelukker en fornyet undersøgelse af disse bøder ved en forvaltningsdomstol – retskraft – effektivitetsprincip – proportionalitet) (2023/C 173/10) Processprog: tysk Den forelæggende ret Bundesverwaltungsgericht (Innsbruck)
Parter i hovedsagen Sagsøger: Willy Hermann Service GmbH, DI Sagsøgt: Präsidentin des Landesgerichts Feldkirch
Konklusion EU-retten skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en forvaltningsdomstol, der træffer afgørelse vedrørende opkrævning af bøder, som et selskab og dets direktør er blevet pålagt for ikke at offentliggøre selskabets årsregnskab, er bundet af en afgørelse truffet af en civil domstol, som er blevet endelig, hvorved disse bøder blev pålagt og deres størrelse fastsat med henblik på at sikre overholdelsen af de forpligtelser, der følger af artikel 30 og 51 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU af 26. juni 2013 om årsregnskaber, konsoliderede regnskaber og tilhørende beretninger for visse virksomhedsformer, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF, således som dette er gennemført i national ret.
(1)
Indgivet den 24.8.2022.