10.5.2023
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 165/17
3.6.
Särskilda regler för märkning av den produkt som det registrerade namnet avser Om en blandning av mjölksorter används vid framställningen av ”Halloumi” ska de olika sorterna anges på etiketten, i fallande ordning efter procentuell andel.
4.
Kort beskrivning av det geografiska området De administrativa gränserna för distrikten Nicosia, Limassol, Larnaca, Famagusta, Pafos och Kyrenia.
5.
Samband med det geografiska området
5.1 Det geografiska områdets särskilda egenskaper Naturliga faktorer: Cypern har Medelhavsklimat som kännetecknas av varma, torra somrar och milda, fuktiga vintrar.
Öns terräng spelar också en mycket viktig roll: Bergen får relativt mycket nederbörd och påverkar hydrologi och miljö i de lägre områdena, eftersom de många vattendragen fylls med vatten från källor i flera månader efter det att regnet har upphört.
I förhållande till arealen har Cypern en av de rikaste flororna i Medelhavsområdet på grund av den geologiska strukturen, klimatet, det geografiska läget, det omgivande havet och landets konturer (Tsintidis et al., 2002).
Det finns 1 908 olika växtarter, varav 140 är endemiska, dvs. bara finns på Cypern (skogsdepartementet, 2004).
Slutligen inkluderar de lokala mjölkdjursraserna på Cypern det lokala fettsvansfåret, som är väl anpassat till det torra klimatet och de höga temperaturerna i området, samt de lokala Machaira- och Pissourigetterna.
Kiosfåret och Damaskusgeten (som introducerades på 1950- respektive 1930-talet) är också lokala rastyper, vars morfologiska och produktiva egenskaper skilt sig från dem hos ursprungsbesättningarna efter ett mångårigt nationellt avelsprogram.
Mänskliga faktorer: Historiska referenser visar att tillverkningen av Halloumi på Cypern varit känd sedan urminnes tider.
Halloumi omnämns som ”calumi” i en kodex med fem handskrifter om Cyperns historia som förvaras i biblioteket på Correr-museet i Venedig.
Kodexen är daterad till 1554 och är det äldsta skriftliga omnämnande av Halloumi som hittills har påträffats.
Det finns också senare referenser till Halloumi, bl.a. av arkimandriten Kyprianos 1788.
Betydelsen av Halloumi i lokalbefolkningens liv framgår tydligt i konsten (poesi, litteratur) och av den plats som osten har haft vid jordbruksutställningar (Lyssi, 1939).
Förteckningen över klasser och kontantpriser samt villkoren för deltagande i jordbruksutställningen i Lyssi, som offentliggjorts på både grekiska och turkiska, inbegriper de produkter som kan delta i tävlingen.
Det turkiska namnet på ”Halloumi” är ”Hellim”.
Turkcypriotiska tillverkare av Halloumi använder båda namnen på den traditionella produkten, eller bara namnet ”Hellim”.
Det finns omfattande belägg för att de två namnen ”Halloumi” och ”Hellim” avser samma traditionella cypriotiska produkt, som båda namnen används för (dagstidningen Halkin Sesi 1959 och 1962, samt produktförpackningen för export, där båda förteckningarna finns med).
Ett annat bevis för det nära sambandet mellan produkten och öns invånare är att ”Halloumas”, ”Hallouma”, ”Halloumakis” och ”Halloumis” i dag är vanliga cypriotiska efternamn.
Sedan urminnes tider har Halloumi varit en viktig del av kosten på Cypern (Bevan, 1919; Pitcairn, 1934; Zigouris, 1952) och har tillgodosett cypriotiska familjers behov året runt.
Halloumi var ”den berömda cypriotiska osten, framställd med en särskild metod”, ett av de vanligaste tillbehören till bröd i varje cypriotiskt hushåll och oumbärlig för varje familj på landsbygden (Xioutas, 2001).
Halloumi har konsumerats lokalt men också sedan urminnes tider exporterats till olika länder (Archimandrite Kyprianos, 1788), bl.a. till Egypten, Syrien, Grekland, Turkiet, Palestina, Frankrike, Sudan, Förenade kungariket, Förenta staterna, Australien och Kina (Dawe, 1928).
Produktionsprocessen är unik, särskilt de steg där produkten upphettas till hög temperatur under viss tid, vikningen och tillsatsen av cypriotisk mynta.
Upphettningen av ostmassan är mycket väsentlig eftersom den, enligt en relevant undersökning, förstärker produktens organoleptiska egenskaper.
Upphettningen av ostmassan till hög temperatur ger framför allt höga halter av vissa grundläggande kemiska föreningar som bidrar till att ge Halloumi dess smak.
Det rör sig exempelvis om laktoner som delta-dodekalakton (med fruktig smak) och delta-dekalakton (med gräddig smak) och metylketoner, som har mjölkaktig smak (P.
Papademas, 2000).