C 165/4
SL
Uradni list Evropske unije
10.5.2023
2.2 Povezave s členom 8 (Ocene stanja), členom 9 (Določanje dobrega okoljskega stanja), členom 10 (Okoljske ciljne vrednosti) in členom 13 (Ukrepi) Direktive Analiza je pokazala, da je bila večina programov spremljanja, ki so jih predložile države članice, zasnovana za odzivanje na pritiske na morju in pri viru (16).
Zato so bili manj primerni za merjenje vplivov teh pritiskov.
Poleg tega so bile v analizi poudarjene vrzeli v programih spremljanja držav članic.
Zdi se, da je večina vrzeli povezana s pomanjkanjem dogovorjenih pristopov ali metodoloških standardov na ravni EU ali regionalni ravni za oceno različnih meril ali deskriptorjev.
Kar zadeva pokritost meril za dobro okoljsko stanje (17), analiza kaže, da so programi spremljanja pogosto nepopolni, pri čemer za posamezen deskriptor med državami članicami obstajajo velika odstopanja.
Vendar so programi spremljanja celovitejši, kadar merila iz okvirne direktive o morski strategiji sovpadajo z zahtevami iz druge zakonodaje EU.
To velja za gospodarsko ribištvo (deskriptor 3) v okviru skupne ribiške politike ali evtrofikacijo (deskriptor 5) v okviru okvirne direktive o vodah (2000/60/ES).
S tem je potrjeno, da dobro okoljsko stanje ni dovolj konkretno in skladno določeno, kar je Komisija poudarila že v oceni poročil držav članic o členih 8 do 10 (18).
Dejansko je manj kot 50 % držav članic določilo količinske mejne vrednosti za dobro okoljsko stanje, manj kot 25 % držav članic pa je opredelilo zadostna sredstva za določanje dobrega okoljskega stanja za deskriptorje o biološki raznovrstnosti, neavtohtonih vrstah, onesnaževalih in morskih odpadkih.
Precejšnje število držav članic je za vse deskriptorje navedlo, da spremljanje še ni zadostno, da bi se zajele njihove okoljske ciljne vrednosti.
Zadnja ocena ciljnih vrednosti držav članic, ki jo je izvedla Komisija (19), je že pokazala, da pri določanju skupnih ciljnih vrednosti še vedno obstajajo številne vrzeli, saj so opredeljene precej splošno.
Le 30 % držav članic je na primer določilo merljive ciljne vrednosti za evtrofikacijo, manj kot 20 % pa jih je to storilo za vse druge deskriptorje.
To pomeni, da vseh ni mogoče povezati s posebnimi dejavnostmi spremljanja.
Zato programi spremljanja ne morejo obravnavati vseh ciljnih vrednosti.
Poleg tega programi spremljanja kljub priporočiloma Komisije iz let 2017 (20) in 2018 (21) zaradi ukrepov ne zagotavljajo zadostnih podatkov za oceno napredka.
Številne države članice so izjavile, da spremljanje še ni zadostno, da bi se z njim zajel napredek ukrepov in ocenila njihova učinkovitost.
Za spremljanje učinkovitosti morajo biti ukrepi značilni za posamezen deskriptor, ki se pregleduje, ne smejo pa biti generični ali na splošno povezani z vplivi človekove dejavnosti, kot se zdaj pogosto dogaja.
Skratka, na podlagi sporočenih informacij je težko natančno oceniti povezave z drugimi obveznostmi poročanja iz okvirne direktive o morski strategiji (in sicer členi 8, 9, 10 in 13).
Zdi se, da še vedno obstajajo vrzeli pri razumevanju (i) tega, katere elemente/parametre bi bilo treba spremljati, da se oceni dobro okoljsko stanje; (ii) konceptualnih pristopov k določanju ciljnih vrednosti in (iii) tega, kaj je treba v okviru spremljanja sporočiti v zvezi z ukrepi.
Komisija zato želi poudariti, da bo dosledno in skladno spremljanje mogoče le, ko bodo ciljne vrednosti dovolj specifične in jasno povezane s posameznim merilom dobrega okoljskega stanja.
Šele takrat bo z njim podprto izvajanje člena 10 in merjen napredek pri doseganju ciljev.
2.3 Prostorsko/časovno področje uporabe in pogostost spremljanja Prizadevanja za spremljanje se osredotočajo predvsem na obalne vode, kar kaže na potrebo po boljšem spremljanju na drugih premalo zastopanih območjih, in sicer zunaj teritorialnih voda držav članic, ki jih prav tako zajema področje uporabe zakonodaje.
Komisija priznava izzive in stroške, ki jih prinaša spremljanje na morju.
Zato je bila ciljno usmerjena podpora zagotovljena s projekti, ki se financirajo iz skladov EU, kot so Evropski sklad za pomorstvo, ribištvo in akvakulturo (ESPRA) in njegov predhodnik Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo (ESPR), regionalno financiranje (INTERREG) ter (16) Glej str. 95–118 in 175–177 analize Skupnega raziskovalnega središča.
(17) Kot je predvideno v Sklepu Komisije 2017/848/EU.
(18) Ta zajema presojo morskega okolja (člen 8), določanje dobrega okoljskega stanja (člen 9) in okoljske ciljne vrednosti (člen 10): C (2022) 1392, „Sporočilo Komisije o priporočilih po državah članicah in regijah glede posodobljenih poročil iz leta 2018 za člene 8, 9 in 10 okvirne direktive o morski strategiji (2008/56/ES)“ (19) Glej opombo 18.
(20) COM(2017) 3 final.
(21) COM(2018) 562 final.