C 165/4
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
10.5.2023.
2.2 Saiknes ar direktīvas 8. pantu (stāvokļa novērtējums), 9. pantu (laba vides stāvokļa noteikšana), 10. pantu (vidiskie mērķrādītāji) un 13. pantu (pasākumi) Analīze liecināja, ka lielākā daļa dalībvalstu iesniegto monitoringa programmu bija izstrādātas, pielāgojoties slodzei jūrā un tās avotam (16).
Tāpēc šīs programmas bija mazāk piemērotas, lai izmērītu šādas slodzes ietekmi.
Turklāt analīzē tika uzsvērtas nepilnības dalībvalstu monitoringa programmās.
Šķiet, ka lielākā daļa nepilnību ir saistītas ar saskaņotu pieeju vai metodisku standartu trūkumu ES vai reģionālā līmenī dažādu kritēriju vai raksturlielumu novērtēšanai.
Attiecībā uz laba vides stāvokļa kritēriju tvērumu (17) analīze liecina, ka monitoringa programmas bieži vien ir nepilnīgas un starp raksturlielumiem pastāv lielas atšķirības dalībvalstu vidū.
Attiecīgi monitoringa programmas ir pilnīgākas, ja JSPD kritēriji sakrīt ar citos ES tiesību aktos paredzētajām prasībām.
Tas attiecas uz komerciālo zveju (3. raksturlielums) saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku vai uz eitrofikāciju (5. raksturlielums) saskaņā ar Ūdens pamatdirektīvu (2000/60/EK).
Minētais apliecina pietiekami konkrētas un koordinētas laba vides stāvokļa noteikšanas trūkumu, kas jau ir uzsvērts Komisijas novērtējumā par ziņojumiem, ko dalībvalstis sniegušas par 8.–10. pantu (18).
Faktiski mazāk nekā 50 % dalībvalstu ir noteikušas laba vides stāvokļa kvantitatīvās robežvērtības, un mazāk nekā 25 % dalībvalstu ir izveidojušas atbilstošus līdzekļus laba vides stāvokļa noteikšanai saistībā ar tādiem raksturlielumiem kā biodaudzveidība, svešzemju sugas, piesārņotāji un jūras piedrazojums.
Attiecībā uz visiem raksturlielumiem ievērojams skaits dalībvalstu ir norādījušas, ka monitorings vēl nav pietiekams šo valstu vidisko mērķrādītāju sasniegšanai.
Jaunākais Komisijas novērtējums par dalībvalstu mērķrādītājiem (19) jau ir apliecinājis, ka kopējo mērķrādītāju noteikšanā joprojām pastāv daudz nepilnību, jo noteiktie mērķrādītāji ir samērā vispārīgi.
Piemēram, tikai 30 % dalībvalstu nosaka izmērāmus eitrofikācijas mērķrādītājus, un mazāk nekā 20 % valstu nosaka mērķrādītājus attiecībā uz visiem pārējiem raksturlielumiem.
Tas nozīmē, ka ne visi šie mērķrādītāji var būt saistīti ar konkrētām monitoringa darbībām.
Tāpēc ar monitoringa programmām nevar apstrādāt visus mērķrādītājus.
Turklāt, neskatoties uz Komisijas 2017 (20). un 2018. gadā (21) sniegto ieteikumu, monitoringa programmās sniegtie dati nav pietiekami, lai novērtētu pasākumu rezultātā panākto progresu.
Daudzas dalībvalstis ir paziņojušas, ka monitorings vēl nav pietiekams, lai aptvertu pasākumu norisi un novērtētu to rezultativitāti.
Lai uzraudzītu rezultativitāti, pasākumiem konkrēti jāattiecas uz novērtējamo raksturlielumu, un tie nedrīkst būt vispārīgi vai tikai principā saistīti ar cilvēka darbību ietekmi, kā tas ir daudzos gadījumos.
Jāsecina, ka, balstoties uz sniegto informāciju, ir grūti precīzi novērtēt saiknes ar citiem JSPD ziņošanas pienākumiem (proti, tiem, kas noteikti 8., 9., 10. un 13. pantā).
Šķiet, ka joprojām trūkst izpratnes par i) to, kuri elementi/parametri jāmonitorē, lai novērtētu labu vides stāvokli, ii) konceptuālajām pieejām mērķu noteikšanai un iii) to, kas jāziņo, lai veiktu monitoringu saistībā ar pasākumiem.
Tāpēc Komisija vēlas uzsvērt, ka konsekvents un saskaņots monitorings būs iespējams tikai tad, ja mērķi būs pietiekami konkrēti un skaidri saistīti ar konkrētu laba vides stāvokļa kritēriju.
Tikai tādā gadījumā monitorings atbalstīs 10. panta īstenošanu un ļaus novērtēt virzību uz mērķrādītāju sasniegšanu.
2.3 Telpiskā darbības joma / piemērojamība laikā un monitoringa biežums Monitoringa centieni galvenokārt ir vērsti uz piekrastes ūdeņiem, un tas liecina par nepieciešamību uzlabot monitoringu citos nepietiekami pārstāvētos apgabalos, proti, ārpus dalībvalstu teritoriālajiem ūdeņiem, uz kuriem attiecas arī tiesību aktu darbības joma.
Komisija atzīst problēmas un izmaksas, ko rada monitorings jūrā.
Tāpēc tiek sniegts mērķtiecīgs atbalsts, īstenojot projektus, kurus finansē ES fondi, piem., Eiropas Jūrlietu, zvejniecības un akvakultūras fonds (EJZAF) un tā priekštecis Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds (EJZF), kā arī izmantojot reģionālo finansējumu (16) Sk.
JRC analīzes 95.–118. un 175.–177. lpp. (17) Kā paredzēts Komisijas Lēmumā (ES) 2017/848.
(18) Ietver noteikumus par jūras vides novērtējumu (8. pants), laba vides stāvokļa noteikšanu (9. pants) un vidiskajiem mērķrādītājiem (10. pants): “Komisijas paziņojums par katrai dalībvalstij un jūras reģionam sagatavotajiem ieteikumiem, kuri ir atbilde uz 2018. gadā atjauninātajiem ziņojumiem, kas prasīti Jūras stratēģijas pamatdirektīvas (2008/56/EK) 8., 9. un 10. pantā”, C(2022) 1392 (19) Sk.
18. zemsvītras piezīmi.
(20) COM(2017) 3 final.
(21) COM(2018) 562 final.