C 165/4
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2023.5.10.
2.2.
Kapcsolatok az irányelv 8. cikkével (Helyzetértékelések), 9. cikkével (A jó környezeti állapot meghatározása), 10. cikkével (Környezetvédelmi célok) és 13. cikkével (Intézkedések) Az elemzés rámutatott, hogy a tagállamok által benyújtott nyomonkövetési programok többségének célja a tengeren és a forrásnál jelentkező terhelések kezelése volt (16).
Ezért kevésbé voltak alkalmasak az adott terhelések hatásainak mérésére.
Az elemzés ezenfelül a tagállamok nyomonkövetési programjainak hiányosságaira is rámutatott.
Úgy tűnik, hogy a hiányosságok többsége a különböző kritériumok vagy jellemzők értékelésére szolgáló, uniós vagy regionális szinten elfogadott megközelítések vagy módszertani előírások hiányához kapcsolódik.
Ami a jó környezeti állapotra vonatkozó kritériumok (17) lefedettségét illeti, az elemzés rámutat, hogy a nyomonkövetési programok gyakran hiányosak, és az egyes mutatók tekintetében jelentős eltérések mutatkoznak a tagállamok között.
Ugyanakkor a nyomonkövetési programok átfogóbbak, ha a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv kritériumai egybeesnek más uniós jogszabályok szerinti követelményekkel.
Ez érvényes a közös halászati politika keretében folytatott kereskedelmi halászatra (3. mutató) vagy a (2000/60/EK) víz-keretirányelv értelmében vett eutrofizációra (5. mutató).
Ez megerősíti, hogy a jó környezeti állapotnak nincs kellően konkrét és összehangolt meghatározása, amit már a 8–10. cikkre vonatkozó tagállami jelentések Bizottság általi értékelése (18) is hangsúlyozott.
Valójában a tagállamok kevesebb mint 50 %-a határozott meg mennyiségi küszöbértékeket a jó környezeti állapotra vonatkozóan, és a tagállamok kevesebb mint 25 %-a hozott létre megfelelő eszközöket a jó környezeti állapot meghatározásához a biológiai sokféleségre, a nem őshonos fajokra, a szennyező anyagokra és a tengeri hulladékra vonatkozó mutatók tekintetében.
Minden mutató tekintetében számos tagállam jelezte, hogy a nyomon követés még nem felel meg a saját környezetvédelmi céljainak.
A tagállami célok Bizottság általi legutóbbi értékelése (19) már rámutatott arra, hogy a közös célok kitűzése terén még mindig számos hiányosság van, mivel azokat meglehetősen általánosan határozták meg. Például a tagállamoknak mindössze 30 %-a tűzött ki mérhető célokat az eutrofizációra vonatkozóan, és kevesebb mint 20 %-uk az összes többi mutatóra vonatkozóan.
Ez azt jelenti, hogy nem minden mutató kapcsolható össze konkrét nyomonkövetési tevékenységekkel.
Ezért a nyomonkövetési programok nem tudnak kitérni minden célra.
Ezen túlmenően a nyomonkövetési programok a Bizottság 2017. évi (20) és 2018. évi (21) ajánlása ellenére sem szolgáltatnak elegendő adatot az intézkedéseknek betudható előrehaladás értékeléséhez.
Számos tagállam kijelentette, hogy a nyomon követés még nem megfelelő ahhoz, hogy kiterjedjen az intézkedések előrehaladására és felmérje azok eredményességét.
Az eredményesség nyomon követéséhez az intézkedéseknek kifejezetten a vizsgált mutatóra kell vonatkozniuk, és nem lehetnek általánosak, illetve nem kapcsolódhatnak általánosságban az emberi tevékenység hatásaihoz, ahogyan az jelenleg gyakori.
Következésképpen a bejelentett információk alapján nehéz pontosan értékelni a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv szerinti egyéb jelentéstételi kötelezettségekkel (nevezetesen a 8., 9., 10. és 13. cikkel) fennálló kapcsolatokat.
Úgy tűnik, még mindig vannak hiányosságok a következők megértése tekintetében: i. mely elemeket/ paramétereket kell nyomon követni a jó környezeti állapot értékeléséhez, ii. a célok kitűzésének koncepcionális megközelítései, és iii.
mit kell jelenteni az intézkedésekkel kapcsolatos nyomon követéshez.
A Bizottság ezért hangsúlyozni szeretné, hogy csak akkor végezhető következetes és koherens nyomon követés, ha a célok kellően konkrétak és egyértelműen kapcsolódnak a jó környezeti állapot valamely konkrét kritériumához.
A nyomon követés csak ekkor fogja támogatni a 10.
cikk végrehajtását és mérni a célok érdekében tett előrehaladást.
2.3.
Térbeli/időbeli hatály és a nyomon követés gyakorisága A nyomonkövetési erőfeszítések elsősorban a parti tengervizekre összpontosítanak, ami arra utal, hogy javítani kell a nyomon követést más alulreprezentált területeken, nevezetesen a tagállamok felségvizein kívül, amelyekre szintén kiterjed a jogszabályok hatálya.
A Bizottság elismeri a tengeri nyomon követéssel járó kihívásokat és költségeket.
Ezért jár célzott támogatás uniós alapokból – például az Európai Tengerügyi, Halászati és Akvakultúra-alapból (ETHAA) és elődjéből, az Európai Tengerügyi és Halászati Alapból (ETHA) – finanszírozott projektek, regionális finanszírozás (INTERREG) és a (16) Lásd a Közös Kutatóközpont elemzésének 95–118.
és 175–177. oldalát.
(17) Az (EU) 2017/848 bizottsági határozatban előirányzott kritériumok.
(18) Az értékelés a tengeri környezet értékelésére (8. cikk), a jó környezeti állapot meghatározására (9. cikk) és a környezetvédelmi célokra (10. cikk) terjedt ki: C(2022) 1392 „A Bizottság közleménye a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv (2008/56/EK irányelv) 8., 9. és 10. cikke szerinti jelentések 2018. évi aktualizálásával kapcsolatos tagállamonkénti és régiónkénti ajánlásokról.”
(19) Lásd a 18.
lábjegyzetet.
(20) COM(2017) 3 final.
(21) COM(2018) 562 final.