C 165/4
DA
Den Europæiske Unions Tidende
10.5.2023
2.2 Henvisninger til direktivets artikel 8 (vurdering), artikel 9 (beskrivelse af en god miljøtilstand), artikel 10 (fastsættelse af miljømål) og artikel 13 (indsatsprogrammer) Analysen viste, at de fleste overvågningsprogrammer, som medlemsstaterne havde indsendt, var udformet med henblik på at tage højde for belastninger for havet og kilden til disse (16).
De var derfor mindre egnede til at måle virkningerne af disse belastninger.
Desuden fremhævede analysen mangler i medlemsstaternes overvågningsprogrammer.
De fleste mangler synes at hænge sammen med manglen på vedtagne tilgange eller metodiske standarder på EU-plan eller regionalt plan til vurdering af de forskellige kriterier eller deskriptorer.
Med hensyn til dækningen af kriterierne for god miljøtilstand (17) viser analysen, at overvågningsprogrammerne ofte er ufuldstændige med store forskelle mellem medlemsstaterne for hver af deskriptorerne.
Når det er sagt, er overvågningspro­ grammerne mere fuldstændige, når kriterierne i havstrategirammedirektivet falder sammen med kravene i anden EU-lovgivning.
Dette er tilfældet for erhvervsfiskeri (deskriptor 3) under den fælles fiskeripolitik eller for eutrofiering (deskriptor 5) i henhold til vandrammedirektivet (2000/60/EF).
Dette bekræfter manglen på tilstrækkeligt konkret og koordineret fastlæggelse af god miljøtilstand, som allerede er fremhævet i Kommissionens vurdering af medlemsstaternes rapporter om artikel 8-10 (18).
Faktisk har mindre end 50 % af medlemsstaterne fastsat kvantitative tærskelværdier for god miljøtilstand, og mindre end 25 % af medlemsstaterne har etableret passende midler til at fastlægge en god miljøtilstand for deskriptorer for den biologiske mangfoldighed, ikkehjemmehørende arter, forurenende stoffer og havaffald.
For alle deskriptorer har et betydeligt antal medlemsstater angivet, at overvågningen endnu ikke er tilstrækkelig til at dække deres egne miljømål.
Kommissionens seneste vurdering af medlemsstaternes mål (19) har allerede vist, at der stadig er mange huller i fastsættelsen af fælles mål, fordi de er defineret på en temmelig generel måde.
Eksempelvis fastsætter kun 30 % af medlemsstaterne målbare mål for eutrofiering, og mindre end 20 % gør det for alle de øvrige deskriptorer.
Det betyder, at de ikke alle kan knyttes til specifikke overvågningsaktiviteter.
Overvågningsprogrammerne kan derfor ikke opfylde alle målene.
Hertil kommer, at overvågningsprogrammerne ikke giver tilstrækkelige data til at vurdere de fremskridt, der er gjort som følge af foranstaltningerne, på trods af Kommissionens henstilling i 2017 (20) og 2018 (21).
Mange medlemsstater har erklæret, at overvågningen endnu ikke er tilstrækkelig til at dække foranstaltningernes fremskridt og måle deres effektivitet.
For at overvåge effektiviteten skal foranstaltningerne være specifikke for den deskriptor, der undersøges, og må ikke være generiske eller bredt relateret til virkningerne af menneskelige aktiviteter, som det ofte er tilfældet nu.
Det er hermed på grundlag af de rapporterede oplysninger vanskeligt præcist at vurdere sammenhængen med andre rapporteringsforpligtelser i henhold til havstrategirammedirektivet (dvs. artikel 8, 9, 10 og 13).
Det ser ud til, at der stadig er mangler i forbindelse med forståelsen af, i) hvilke elementer/parametre der bør overvåges for at vurdere en god miljøtilstand; ii) de begrebsmæssige tilgange til fastsættelse af mål og iii) hvad der skal rapporteres ved overvågning i forbindelse med foranstaltninger.
Kommissionen vil derfor gerne understrege, at konsekvent og sammenhængende overvågning kun vil være mulig, når målene er tilstrækkeligt specifikke og klart knyttet til et bestemt kriterium for god miljøtilstand.
Først da vil den støtte gennemførelsen af artikel 10 og måle fremskridt hen imod målene.
2.3 Geografisk/tidsmæssigt anvendelsesområde og overvågningshyppighed Overvågningsindsatsen fokuserer primært på kystvande, hvilket tyder på, at der er behov for bedre overvågning i andre underrepræsenterede områder, navnlig uden for medlemsstaternes territoriale farvande, som også er omfattet af lovgivningens anvendelsesområde.
Kommissionen anerkender de udfordringer og omkostninger, som overvågning til havs medfører.
Derfor er der ydet målrettet støtte gennem projekter finansieret af EU-fonde såsom Den Europæiske Hav-, Fiskeri- og Akvakulturfond (EHFAF) og dens forgænger, Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF), regional finansiering (Interreg) og Horisont 2020.
Kommissionen offentliggjorde for nylig et dokument om finansieringsmuligheder til støtte (16) Se s.
95-118 og 175-177 i JRC's analyse.
(17) Som fastsat i Kommissionens afgørelse (EU) 2017/848.
(18) Omfatter vurdering af havmiljøet (artikel 8), fastlæggelse af en god miljøtilstand (artikel 9) og miljømål (artikel 10): C(2022)1392, meddelelse fra Kommissionen om henstillinger for hver medlemsstat og hver region vedrørende de ajourførte 2018-rapporter i henhold til artikel 8, 9 og 10 i havstrategirammedirektivet (direktiv 2008/56/EF) (19) Se fodnote 18.
(20) COM(2017) 3 final.
(21) COM(2018) 562 final.