10.5.2023
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 165/17
3.6.
Særlige regler for mærkning af det produkt, som betegnelsen henviser til Med hensyn til sammensætningen af den mælk, som anvendes til fremstilling af »Halloumi«, når der anvendes en blanding af mælk, skal de forskellige typer af mælk fremgå af etiketten, i aftagende rækkefølge i procent.
4.
Kort angivelse af det geografiske områdes afgrænsning De administrative grænser for distrikterne Nicosia, Limassol, Larnaca, Famagusta, Paphos og Kyrenia.
5.
Tilknytning til det geografiske område
5.1.
Det geografiske områdes egenart Naturlige faktorer: Cypern har middelhavsklima kendetegnet ved varme, tørre somre og milde, våde vintre.
Øens terræn spiller ligeledes en meget vigtig rolle: I bjergene falder der en relativt stor mængde regnvand, som påvirker de lavtliggende områders hydrologi og miljø, ligesom talrige vandløb får tilført vand fra kilder flere måneder efter regnens ophør.
I forhold til sin størrelse har Cypern en af de rigeste floraer i middelhavsområdet, takket være øens geologiske struktur, klima, geografiske beliggenhed, det omkringliggende hav og jordbundsforholdene (Tsintidis et al., 2002).
Der findes 1 908 forskellige plantearter, hvoraf 140 er endemiske, dvs. at de kun findes på Cypern (Cyperns skovstyrelse, 2004).
Endelig omfatter de lokale malkeracer fedthalefåret, som er godt tilpasset områdets tørre klima og høje temperaturer, samt de lokale Machaira- og Pissourigeder.
Chiosfåret og Damaskusgeden (indført i henholdsvis 1950'erne og 1930'erne) er ligeledes lokale racer, da deres morfologi og produktionsegenskaber adskiller sig fra den oprindelige bestand som følge af et mangeårigt nationalt avlsprogram.
Menneskelige faktorer: Historiske kilder viser, at fremstilling af Halloumi har været kendt på Cypern siden oldtiden.
Halloumi omtales som »calumi« i et kodeks bestående af fem manuskripter om Cyperns historie, der opbevares i Corrermuseets bibliotek i Venedig.
Omtalen er dateret 1554 og er dermed den ældste nedfældede kilde om Halloumi, som er fundet til dato.
Der findes også senere skriftlige omtaler af Halloumi, af blandt andre Archimandrite Kyprianos i 1788.
Halloumis betydning for lokalbefolkningen ses tydeligt i kunsten (poesi, litteratur) og dens placering på diverse landbrugsudstillinger (Lyssi, 1939).
Hvilke produkter, der kan deltage i konkurrencen, fremgår af listen over kategorier og pengepræmier samt adgangsbetingelserne for at deltage i landbrugsudstillingen i Lyssi, som blev udgivet på både græsk og tyrkisk.
Den tyrkiske betegnelse for »Halloumi« er »Hellim«.
Tyrkisk-cypriotiske Halloumiproducenter anvender begge betegnelser for det traditionelle produkt eller blot »Hellim«.
Der er omfattende dokumentation for, at de to betegnelser »Halloumi« og »Hellim« henviser til det samme traditionelle cypriotiske produkt, som begge betegnelser bruges om (hvilket fremgår af Halkin Sesi-avisen fra 1959 og 1962 og af eksportemballage, hvorpå begge betegnelser optræder).
Den tætte forbindelse mellem produktet og øens indbyggere afspejles også i den kendsgerning, at »Halloumas«, »Hallouma«, »Halloumakis« og »Halloumis« er almindelige cypriotiske efternavne.
Halloumi har fra gammel tid været en vigtig del af den cypriotiske kost (Bevan, 1919, Pitcairn, 1934, Zigouris, 1952) og har dækket de cypriotiske familiers behov året rundt.
Halloumi blev betragtet som »den berømte cypriotiske ost, fremstillet på speciel vis« og var en af de almindeligste former for tilbehør til brød i enhver cypriotisk husholdning og vigtig for enhver landbofamilie (Xioutas, 2001).
Ud over at blive fortæret lokalt er Halloumi fra gammel tid blevet eksporteret til adskillige lande (Archimandrite Kyprianos, 1788), herunder Egypten, Syrien, Grækenland, Tyrkiet, Palæstina, Frankrig, Sudan, Det Forenede Kongerige, Amerika, Australien og Kina (Dawe, 1928).
Fremstillingsmetoden er unik, særlig de stadier, hvor produktet opvarmes til en høj temperatur i et bestemt tidsrum, samt foldningen af osten og tilsætningen af cypriotisk mynte.
Opvarmningen af ostemassen er meget vigtig, da det ifølge en relevant undersøgelse forbedrer produktets organoleptiske egenskaber.
Opvarmning til høje temperaturer fremkalder et højt niveau af visse grundlæggende kemiske forbindelser, som er med til at bestemme Halloumiostens smag.
Der er bl.a. a tale om laktoner, såsom delta-dodecalacton (kendetegnet ved en frugtagtig smag) og deltadecalacton (kendetegnet ved en flødesmag), mens andre er methylethylketoner, som har en mælkelignende smag (P. Papademas, 2000).