2023.5.3.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
C 157/55
4.
kiemeli a helyi és regionális önkormányzatok kulcsszerepét a nemzeti helyreállítási tervek közös kidolgozásában, a helyreállítási területek azonosításában és a mutatók helyi prioritások és közösségi igények alapján történő meg­ határozásában, az állami és magánszféra általi társfinanszírozásban, az érdekelt felek és a nyilvánosság bevonásában, valamint a helyi, integrált, területi alapú helyreállítási intézkedések végrehajtásában; hangsúlyozza, hogy a helyi és regionális önkormányzatok kulcsszerepet játszanak a helyi közigazgatási egységek határain belüli városi és egyéb ökoszisztémákra vonatkozó célok felé tett előrehaladás nyomon követésében és az azzal kapcsolatos jelentéstételben.
Fontosnak tartja, hogy a nyomon követés és a jelentéstétel igazgatási szempontból ne jelentsen túlzottan nagy terhet, és a munka megkönnyítése érdekében legyen lehetőség digitális eszközök alkalmazására; 5. azt kéri, hogy a tagállami irányító hatóságokkal szoros partnerségben a helyi és regionális önkormányzatok határozzák meg a megcélzott ökoszisztémákat, köztük a városi zöldterületeket, valamint azok mennyiségi és minőségi fejlesztési igényeit, figyelembe a véve helyi integrált városfejlesztést, biztosítandó a helyi városszerkezeti és természeti körülmények figyelembevételét és a helyreállítás méltányos megközelítését a városi és városkörnyéki területeken; 6. nyomatékosan kéri a tagállamokat annak biztosítására, hogy a nemzeti helyreállítási tervek legyenek figyelemmel az adott helyi térség egyedi társadalmi-gazdasági, földrajzi és környezeti feltételeire és sajátosságaira, a helyi közösségre és a regionális körülményekre, valamint a vonatkozó helyreállítási szükségletekre, kiváltképpen a különösen kiszolgáltatott ökoszisztémákra, köztük a legkülső régiókra, a szigetekre, a hegyvidéki régiókra, vizes élőhelyekre és tőzeglápos területekre vagy az őshonos vagy veszélyeztetett fajokban gazdag egyéb területekre, valamint a városi ökoszisztémákra; kéri, hogy a természet helyreállításáról szóló jogszabály kifejezetten helyezzen hangsúlyt a különösen kiszolgáltatott ökoszisztémákra, elismerve azok sajátos körülményeit és helyreállítási szükségleteit; 7. kitart amellett, hogy el kell ismerni a biokulturális kölcsönhatások fontosságát a helyi identitások alakításában és a nagy kulturális és természeti értéket képviselő mezőgazdasági tájak előmozdításában, mivel ezek jelentik a kulturális identitás és az ökoszisztémák globális szintű összekapcsolásának alapját; 8. üdvözli, hogy az Európai Bizottság átfogó hatásvizsgálatot foglalt bele a természet helyreállításáról szóló uniós jogszabályba a szubszidiaritás és az arányosság alkalmazására vonatkozóan.
A javaslat európai hozzáadott értékével és az uniós hatáskörökből eredő intézkedéseknek a környezetvédelem és az éghajlatváltozás területén történő bevezetésével kapcsolatos indokolás összhangban van a szubszidiaritás és az arányosság elvével.
Az RB azonban rámutat, hogy a szöveg nem nevezi meg a 6. cikk közvetlen és közvetett hatásait, például a pénzügyi következményeket, valamint a tagállamok belső közigazgatására és igazságszolgáltatási rendszerére gyakorolt hatásokat; 9. hangsúlyozza, hogy az ökoszisztémák nélkülözhetetlen szerepet töltenek be szén-dioxid-tárolóként és az éghajlatváltozás hatásaival szembeni védelem szempontjából.
Ehhez nemcsak az olyan káros gyakorlatok felszámolására van szükség, mint az erdőirtás, a talajfedés vagy a tőzegkitermelés, hanem célzott védelemre és újjáépítésre is, például patakok, tőzeglápok és vizes élőhelyek helyreállítására; 10. hangsúlyozza, hogy a rendeletnek figyelembe kell vennie az eltérő körülményeket és adottságokat mind nemzeti, mind helyi szinten, gondolva itt például a közigazgatási egységekre, a zöld terület sűrűségére és szerkezetére, valamint a helyi és nemzeti igényekre.
Ezért meg kellene erősíteni a helyi szintű város- és településfejlesztés integrált megközelítéseit.
Fontos, hogy a fogalommeghatározások és a követelmények az egész Unió számára egyértelműek és relevánsak legyenek; 11. hangsúlyozza, hogy a városoknak és településeknek növelniük kell az éghajlatváltozással szembeni ellenálló képességüket azáltal, hogy csatornák és patakok revitalizációja, valamint kisvizek létrehozása révén védenek, támogatnak és helyreállítanak kék infrastruktúrát.
E rendelet keretében arra kéri a tagállamokat, hogy biztosítsák, hogy minden 20 000 fősnél nagyobb város és település dolgozzon ki, fogadjon el és hajtson végre terveket zöld- és kékterületek mielőbbi létrehozására; A. Szakpolitikai integráció és koherencia 12. ismételten rámutat arra, hogy fontos, hogy a természet helyreállításáról szóló jogszabály integrálódjon a meglévő helyi, regionális és egyéb szubnacionális szakpolitikákba és stratégiákba, és hangsúlyozza, hogy megfelelő eszközökre és mechanizmusokra van szükség a jogszabály kötelező jellegének és minőségre gyakorolt hatásának helyi és szubnacionális szinten történő megerősítéséhez.
Az RB ugyanakkor hangsúlyozza, hogy a helyi és regionális önkormányzatok azon lehetőségeit, hogy a helyi ismeretek és a helyben működő megoldások révén hozzájáruljanak a közös természetvédelmi célkitűzések eléréséhez, nem akadályozni, hanem növelni kell.
A helyi közigazgatási egységek igazgatási struktúrái ellenére a városi területeket funkcionális egységként kell kezelni; 13. hangsúlyozza, hogy a helyreállítási intézkedések – különösen helyi szinten – részét képezik az éghajlatváltozással kapcsolatos fellépésnek és a várostervezésnek, amelyeket a városoknak és a régióknak közigazgatási határokon átívelő, ambiciózus politikák révén kell végrehajtaniuk, értékelve az egyes intézkedések általános hatékonyságát;