3.5.2023
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 157/55
4. zdůrazňuje klíčovou úlohu místních a regionálních orgánů při společném vypracovávání národních plánů na obnovu přírody, určování oblastí obnovy a stanovování ukazatelů založených na místních prioritách a potřebách komunit, veřejném a soukromém spolufinancování, zapojování zúčastněných stran a veřejnosti a provádění místních, integrovaných a na danou oblast zaměřených opatření v oblasti obnovy.
Zásadní roli místních a regionálních orgánů vyzdvihuje také v souvislosti s monitorováním pokroku při plnění cílů pro městské a jiné ekosystémy, které spadají pod danou místní správní jednotku, a s podáváním souvisejících zpráv.
Musí se zajistit, že monitorování a podávání zpráv nezpůsobí přílišnou administrativní zátěž a že bude v zájmu usnadnění práce možné využívat digitální prostředky; 5. trvá na tom, aby místní a regionální orgány cílové oblasti – a to včetně oblastí sídelní zeleně a souvisejících potřeb kvantitativního a kvalitativního rozvoje, s přihlédnutím k jejich místnímu integrovanému rozvoji měst – definovaly v úzké spolupráci s členskými státy a řídicími orgány členských států s cílem zajistit, že budou zohledněny místní podmínky, pokud jde o strukturu měst a přírodu, a aby se k obnově přírody ve všech městských a příměstských oblastech přistupovalo spravedlivě; 6. naléhavě vyzývá členské státy, aby se postaraly o to, že národní programy na obnovu přírody budou zohledňovat specifické socioekonomické, geografické a environmentální podmínky a charakteristiky daného místa, místní komunitu a regionální kontext a také příslušné potřeby v oblasti obnovy přírody, zejména ve vztahu k velmi citlivým ekosystémům, jako jsou nejvzdálenější regiony, ostrovy, horské regiony, rašeliniště a mokřady nebo jiné oblasti bohaté na endemické nebo ohrožené druhy, a také k městským ekosystémům.
Požaduje, aby zvláště citlivé ekosystémy byly v právním předpisu EU o obnově přírody výslovně vyzdviženy, a bylo tak uznáno, že mají specifické podmínky a specifické potřeby, co se týče obnovy; 7. zdůrazňuje, že je třeba uznat význam vzájemných biokulturních vazeb pro utváření místní identity a podporu zemědělské krajiny s vysokou kulturní a přírodní hodnotou, neboť jsou nezbytným předpokladem pro úspěšné propojení kulturní identity s ekosystémy na celém světě; 8.
vítá skutečnost, že Evropská komise zahrnula do právního předpisu EU o obnově přírody rozsáhlé posouzení dopadů týkající se uplatňování jak zásady subsidiarity, tak zásady proporcionality.
Uvedené odůvodnění – jež se týká evropské přidané hodnoty návrhu a zavádění opatření vyplývajících z pravomocí EU v oblasti životního prostředí a změny klimatu – je s těmito zásadami v souladu.
VR však upozorňuje na skutečnost, že v článku 6 nejsou zmíněny přímé ani nepřímé dopady, např. finanční důsledky a vliv na interní správu a soudnictví členských států; 9. zdůrazňuje nepostradatelnou úlohu ekosystémů, pokud jde o ukládání uhlíku a ochranu před dopady změny klimatu.
To vyžaduje nejen ukončení škodlivých praktik, jako je odlesňování, zakrývání půdy nebo těžba rašeliny, ale také cílenou ochranu a rekonstrukci, např. obnovu toků, rašelinišť a mokřadů; 10. zdůrazňuje, že nařízení musí zohlednit různé podmínky a východiska na celostátní i místní úrovni, např. pokud jde o rozdělení do správních jednotek, hustotu a strukturu zeleně či místní a celostátní potřeby.
Proto by měly být posíleny integrované přístupy k rozvoji měst a komunit na místní úrovni.
Definice a požadavky musí být jasné a relevantní pro celou Unii; 11. zdůrazňuje, že je třeba, aby města a obce zvýšily svou odolnost vůči změně klimatu tím, že budou chránit, podporovat a obnovovat modrou infrastrukturu prostřednictvím revitalizace kanálů a toků a vytvářením malých vodních toků.
V souvislosti s tímto nařízením vyzývá členské státy, aby zajistily, že všechna města a obce s více než 20 000 obyvatel vypracují, přijmou a provedou plány pro rychlé rozšíření zelených a modrých oblastí; A.
Integrace a soudržnost politiky 12. opakuje, že je důležité integrovat právní předpis EU o obnově přírody se stávajícími politikami a strategiemi na místní, regionální a jiné nižší než celostátní úrovni, a zdůrazňuje, že jsou zapotřebí náležité nástroje a mechanismy k posílení závazné povahy a kvalitativní účinnosti právních předpisů na místní a nižší než celostátní úrovni.
Zároveň zdůrazňuje, že musí být posílena schopnost místních a regionálních orgánů přispívat svými místními znalostmi a místními řešeními k uskutečňování společných cílů v oblasti ochrany přírody a že orgánům nesmí být v tomto ohledu kladeny překážky.
Bez ohledu na správní struktury místních správních jednotek je třeba přistupovat k městským oblastem jako k funkčním celkům; 13.
zdůrazňuje, že opatření zaměřená na obnovu a přijímaná v prvé řadě na místní úrovni jsou součástí opatření v oblasti změny klimatu a územního plánování.
Musejí je provádět města a regiony prostřednictvím ambiciózní politiky napříč správními hranicemi a u každého z nich se musí provést hodnocení jeho celkové účinnosti;