2023 5 3
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 156/33
Produkto ypatumai
„Sidra da Madeira“ išsiskiria tuo, kad tai natūralus (kartais gazuotas) sidras, galintis būti įvairių spalvų, aromatų ir skonio ir pasižymintis gyvybingu rūgštingumu, dėl kurio jį labai mėgsta vartotojai, ir kuris yra natūralių sulčių įvairių mišinių arba šviežių tradicinių ir kitų obuolių veislių vaisių derinių, o kartais kriaušių, kurios yra auginamos ir skinamos įvairiose Madeiros, kuriai būdingas nuosaikesnis mikroklimatas ir rūgštesnis dirvožemis, vietovėse plytinčiuose soduose, dėl ko vaisiai įgyja specifines juslines savybes, fermentacijos rezultatas.
Jis taip pat yra labai gerai žinomas gamintojams ir vartotojams, nes jis visada buvo labai svarbi salos, kuriai būdingos palankios šviežių vaisių, iš kurių šis sidras gaminamas, sąlygos, įvairų vietovių gyventojams; tose vietovėse susiformavo labiausiai tradiciškas sidro gamybos metodas ir leista taikyti naują šio tipo gėrimui taikomą praktiką siekiant pagerinti ir diferencijuoti jo gamybą.
Šiose vietovėse taip pat kasmet vyksta šventiniai ir folkloro renginiai siekiant reklamuoti „Sidra da Madeira“ ir jo gamybai naudojamus obuolius bei kriaušes.
Geografinės vietovės ypatumai
Gamtiniai veiksniai Madeira yra vulkaninės kilmės sala subtropiniame Šiaurės Atlanto regione.
Jos reljefas labai nevienodas: statūs, aukštesni nei 1 200 m. kalnai, perskirti gilių slėnių, suformuoja centrinį kalnų masyvą, einantį iš rytų į vakarus, statmenai vyraujantiems vėjams Dėl geografinės padėties Madeiros klimatas yra švelnus, su nedideliais temperatūros svyravimais, išskyrus aukštumas, kur temperatūra žemesnė.
Dėl kalnuoto salos reljefo ir prekybinių vėjų poveikio susidarė labai įvairus mikroklimatas: pietinė pusė yra saulėta ir apsaugota, o šiaurinė pusė – šiurkšti, vėsesnė ir drėgna.
Vyraujančių bazaltinių dirvožemių savybės kinta didėjant aukščiui ir, atitinkamai, kintant klimatui, kuris tampa drėgnesnis ir šaltesnis.
Todėl „Sidra da Madeira“ gamybai naudojami vaisiai daugiausia auginami tose salos vietovėse, kur vyrauja nuosaikesnis ir drėgnesnis mikroklimatas, daugiausia didesniame nei 400 m aukštyje pietinėje pusėje ir 300 m aukštyje šiaurinėje pusėje, kur vyrauja pusiau rūgštiniai arba rūgštiniai kambizoliai ir andozoliai, pasižymintys geru aeravimu ir drenažu.
Žmogiškieji veiksniai Tarp 1420 vaismedžių, kuriuos pasodino pirmieji Portugalijos gyventojai, buvo daugybė iš Portugalijos atvežtų obuolių ir kriaušių veislių, kurių auginimo sąlygos buvo idealios nuosaikesnio mikroklimato vietovėse su vidutinio ir didelio rūgštingumo smėlingu ir molingu dirvožemiu.
Manoma, kad „Sidra da Madeira“ imta gaminti iškart, kai tik soduose užaugo pakankamai vartojimui ir perdirbimui tinkamų vaisių Tai patvirtina metraštininko Gomeso Eanes de Zuraros (1410–1474) aprašymai ir kiti įrašai, kuriuose nurodyta, kad „obuolių vynas“ gali būti vienas iš produktų, kurias Portugalijos laivynai renka iš Madeiros salos nuo XV a. vidurio.
Taip pat žinoma, kad nuo XVII a. pradžios „obuolių vynas“ buvo gaminamas kartu su Madeiros vynu, naudojant tuos pačius presus, o kai kuriais atvejais net jo buvo maišoma į Madeiros vyną, kol XX a. pradžioje buvo uždrausta gaminti vyną iš obuolių siekiant pagaminti netikrą Madeiros vyną.
Šis draudimas reiškė, kad vietos gamintojai pradėjo fermentuoti savo obuolių sultis, kad pagamintų naują gėrimą, kurį iš pradžių vadino „cidra“ arba „sidra“, o vėliau – „Sidra da Madeira“, siekdami jį atskirti nuo kitur pagaminto sidro.
1906 m. agronomo João da Mota Prego (1859–1931 m.) paskelbtas straipsnis, kuriame aprašomi metodai, naudotini „Madeiroje gaminant sidrą“, ir vietos gamintojai raginami pradėti gaminti sidrą, labai prisidėjo prie sidro gamybos plėtros ir daugelis gamintojų šiandien vis dar laikosi jo rekomendacijų.
Be to, apibūdindamas vaisių auginimą Madeiroje 1947 m., agronomas Vieira Natividade (1899–1968 m.) nustatė, kad saloje yra daug obuolių ir kriaušių veislių, ir nustatė parapijas, kuriose buvo tęsiamos sidro gamybos tradicijos.