27.4.2023
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 146/27
— Kommittén är även tveksam till om Iban-kontrollen är en rent valfri tjänst som kunden måste välja att utnyttja för varje transaktion eller för alla transaktioner.
I vissa situationer (t.ex. en mobilbetalning) kan den vara mycket komplicerad att hantera och också försämra tjänstens bekvämlighet för betalaren – han eller hon skulle vara tvungen att fatta ett beslut varje gång kreditöverföringen inleds och i onödan klicka mer än nödvändigt. — EESK skulle vilja att Iban-kontrollen inte begränsas till direktbetalningar utan även utvidgas till att omfatta traditionella kreditöverföringar till dess att de tillhandahålls av betaltjänstleverantörerna. — E-penninginstitut och betalningsinstitut är för närvarande undantagna från denna förordnings tillämpningsområde.
Detta undantag bör tas bort så snart dessa institut har beviljats tillträde till betalningssystemen, efter ändringen av direktivet om slutgiltig avveckling.
Betaltjänstleverantörer som inte är banker bör omfattas av förordningen så länge som deras erbjudande om betaltjänster inbegriper förvaltning av betalkonton och genomförande av betalningar.
Fram tills dess är det nödvändigt att klargöra hur Iban-kontroller och ansvarsregler ska tillämpas när dessa tredje parter används för att initiera direktbetalningar.
4.2 För att direktbetalningar ska få ett genomslag i EU anser EESK att det är av avgörande betydelse att tjänsten är lättåtkomlig för de europeiska konsumenterna och företagen.
Ju fler betaltjänstleverantörer som börjar erbjuda direktbetalningar desto större kommer således genomslaget för direktbetalningar i EU att bli.
Kommittén stöder följaktligen tanken på att göra det möjligt för e-penninginstitut och betalningsinstitut att delta i betalningssystem som direkta deltagare och ser också potential i att utvidga kommissionens förslag om direktbetalningar till de sju medlemsstater utanför euroområdet som ingår i den inre marknaden.
4.3
EESK anser att kommissionen, utöver den föreslagna förordningen, bör göra följande:
— Göra det möjligt för kunder att underrättas genom ett elektroniskt direktmeddelande när en bristande överens­ stämmelse upptäcks mellan betalningsmottagarens namn och Iban-numret eller någon annan identifieringsmetod som används, enligt vad som tillhandahålls av betalaren.
Denna tjänst måste vara obligatorisk och utan särskild avgift. — Säkerställa att när den mottagande banken upptäcker en bristande överensstämmelse i samband med Iban-kontrollen ska denna bank informera den avsändande banken om situationen.
Den avsändande banken informerar således sin kund om denna bristande överensstämmelse och betalningstransaktionen avbryts. — Säkerställa att när en bristande överensstämmelse upptäcks och kunden ändå beslutar att bekräfta direktbetalningen, att det står helt klart för kunden att om han eller hon inte har angett rätt betalningsmottagare är den avsändande banken inte längre ansvarig om betalningsmottagaren inte stämmer. — Föreslå riktade åtgärder för att förbättra kampen mot bedrägerier, eftersom Iban endast kommer att påverka godkända pushbetalningar (APP).
Detta kan ske i samordning med utvecklingen av det Request to Pay-system som inrättats av Europeiska betalningsrådet, som också förvaltar SCT Inst-systemet.
5.
Sanktioner 5.1 En mycket stor andel gränsöverskridande betalningar i euro avvisas utan grund av betaltjänstleverantörerna, till följd av problem med att kontrollera tillämpningen av sanktioner.
De offentliga myndigheter som ansvarar för att verkställa sanktioner förser betaltjänstleverantörerna med information om de företag som är föremål för sanktioner till följd av kontroll eller ägande.
Tyvärr är det inte ovanligt att offentliga myndigheter i olika länder tolkar kriterierna eller skälen till ett ägarbyte på olika sätt och har olika åsikter om tillämpningen av sanktioner mot sådana företag.
Till följd av detta kan ett företag bestraffas i ett land men inte i ett annat.
Därför är det viktigt att a) införa bestämmelser och förklara dem i förordningen för att säkerställa en enhetlig tillämpning av EU-lagstiftningen när det gäller — hur betaltjänstleverantörer som är verksamma i flera länder bör bedöma sådana situationer och vilka åtgärder betaltjänstleverantörerna bör vidta, — hur sådan information kommer att delas inom EU, — hur frågan om skadestånd kommer att hanteras i sådana fall.