26.4.2023
SK
Úradný vestník Európskej únie
C 143/17
Naopak, Súdny dvor rozhodol, že tento pojem sa nemôže vykladať rôzne podľa vnútroštátnych právnych predpisov, ale má samostatný význam, ktorý je vlastný právu Európskej únie.
Domnieval sa, že pojem pracovník nemožno vykladať reštriktívne (35) a dospel k záveru, že ho „treba definovať podľa objektívnych kritérií, ktoré charakterizujú pracovnoprávny vzťah so zreteľom na práva a povinnosti dotknutých osôb.
Charakteristickým znakom pracovnoprávneho vzťahu je však to, že určitá osoba vykonáva počas určitého obdobia v prospech inej osoby a pod jej vedením činnosti, za ktoré poberá odmenu.“ (36).
Súdny dvor teda prepojil výklad pojmu „pracovník“ na účely smernice o pracovnom čase s výkladom uvedeným v judikatúre v súvislosti s voľným pohybom pracovníkov, ako je stanovené v článku 45 zmluvy.
Súdny dvor zastáva názor, že „[v] rámci kvalifikácie pojmu pracovník, ktorej vykonanie prislúcha vnútroštátnemu súdu, musí tento súd vychádzať z objektívnych kritérií a vykonať celkové posúdenie všetkých okolností veci, ktorá mu bola predložená, s prihliadnutím tak na povahu dotknutých činností, ako aj na vzťah medzi predmetnými stranami.“
(37)
Vydal však usmernenie k uplatňovaniu týchto kritérií a stanovil, že kategória „pracovník“ v zmysle práva EÚ je nezávislá od tejto kategórie vo vnútroštátnom práve (38).
Napríklad rozhodol, že zamestnanci verejnoprávneho subjektu sú „pracovníci“ bez ohľadu na ich štatút štátnych zamestnancov (39).
Takisto uviedol, že na príležitostných a sezónnych pracovníkov zamestnaných na základe zmlúv na dobu určitú, ktorí nepodliehajú niektorým ustanoveniam vnútroštátneho zákonníka práce, sa vzťahuje rozsah pôsobnosti pojmu „pracovníci“ (40).
Súdny dvor takisto rozhodol, že pojem „pracovník“ môže zahŕňať osobu prijatú do centra pomoci prostredníctvom práce, bez ohľadu na úroveň produktivity dotknutej osoby, pôvod zdrojov, z ktorých je vyplácaná odmena, alebo obmedzenú výšku odmeny (41).
Z hľadiska uplatniteľnosti smernice o pracovnom čase nie je rozhodujúce postavenie osoby v zmysle vnútroštátneho práva.
Napríklad vo veci Matzak Súdny dvor považoval dobrovoľného hasiča podľa belgických právnych predpisov za „pracovníka“ v zmysle smernice (42).
Uplatniteľnosť smernice však bude závisieť od toho, či je dotknutá osoba „pracovník“ podľa vymedzenia pojmu „pracovník“ v judikatúre EÚ.
To závisí od aspektov konkrétnej formy organizácie práce tejto osoby, najmä od toho, či osoba vykonáva efektívne a skutočné činnosti pod vedením a dohľadom inej osoby a za odmenu.
To na druhej strane znamená, že určité osoby považované za „samostatne zárobkovo činné“ osoby podľa vnútroštátneho práva môže Súdny dvor považovať za „pracovníkov“ na účely uplatňovania smernice o pracovnom čase (43).
Súdny dvor skutočne objasnil, že „kvalifikovanie za ‚samostatne zárobkovo činnú osobu‘ z hľadiska vnútroštátneho práva nevylučuje, že sa osoba musí v zmysle práva Únie kvalifikovať ako ‚pracovník‘, ak je jej nezávislosť iba fiktívna, a tak zakrýva skutočný pracovnoprávny vzťah“ (44).
Súdny dvor poukázal na tieto prvky ako možné ukazovatele toho, či sa dá osoba považovať za „pracovníka“: ak osoba koná pod vedením svojho zamestnávateľa, pokiaľ ide najmä o jej voľnosť zvoliť si čas, miesto a obsah svojej práce (45), ak sa nepodieľa na obchodných rizikách tohto zamestnávateľa (46) a ak je integrovaná do podniku uvedeného zamestnávateľa počas trvania pracovného vzťahu (47).
Na druhej strane výber (35) Uznesenie zo 7. apríla 2011, Dieter May/AOK Rheinland/Hamburg – Die Gesundheitskasse, C-519/09, ECLI:EU:C:2011:221, bod 21.
(36) Rozsudok vo veci C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, bod 28; rozsudok z 20. novembra 2018, Sindicatul Familia Constanţa a iní/Direcţia Generală de Asistenţă Socială şi Protecţia Copilului Constanţa, C-147/17, ECLI:EU:C:2018:926, bod 41; rozsudok zo 16. júla 2020, UX/Governo della Repubblica italiana, C-658/18, ECLI:EU:C:2020:572, body 90 a 94; rozsudok vo veci C-742/19, Ministrstvo za obrambo, bod 49.
(37) Rozsudok vo veci C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, bod 29; rozsudok vo veci C-658/18, Governo della Repubblica italiana, bod 91.
(38) Rozsudok vo veci C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, bod 30.
(39) Uznesenie vo veci C-519/09, May, body 25 – 26.
(40) Rozsudok vo veci C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, body 30 – 32.
(41) Rozsudok z 26. marca 2015, Gérard Fenoll/Centre d'aide par le travail „La Jouvene“ a Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI) d'Avignon, C-316/13, ECLI:EU:C:2015:200, body 29 – 41.
(42) Rozsudok vo veci C-518/15, Matzak, bod 45.
(43) Pozri analogicky rozsudok zo 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, body 35 – 37.
(44) Rozsudok vo veci C-413/13, FNV Kunsten Informatie en Media, bod 35.
(45) Rozsudok z 13. januára 2004, Debra Allonby/Accrington & Rossendale College, Education Lecturing Services, trading as Protocol Professional and Secretary of State for Education and Employment, C-256/01, ECLI:EU:C:2004:18, bod 72.
(46) Rozsudok zo 14. decembra 1989, The Queen/Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte Agegate Ltd, C-3/87, ECLI:EU:C:1989:650, bod 36.
(47) Rozsudok zo 16. septembra 1999, trestné konanie voči týmto osobám a subjektom: Jean Claude Becu, Annie Verweire, Smeg NV a Adia Interim NV, C-22/98, ECLI:EU:C:1999:419, bod 26.