26.4.2023.
HR
Službeni list Europske unije
C 143/17
Naprotiv, Sud je utvrdio da se taj pojam ne može tumačiti različito ovisno o pojedinačnom nacionalnom pravu, nego ima svoje samostalno značenje u pravu Europske unije.
Sud je smatrao da se pojam „radnik” ne može usko tumačiti (35) i zaključio da se „mora definirati u skladu s objektivnim kriterijima koji karakteriziraju radni odnos s obzirom na prava i zadatke osoba o kojima je riječ.
U tom pogledu, temeljno je obilježje radnog odnosa okolnost da neka osoba tijekom određenog razdoblja u korist druge osobe i prema njezinim uputama obavlja poslove za koje u zamjenu prima plaću (36).”
Sud je stoga tumačenje pojma „radnik” za potrebe Direktive o radnom vremenu povezao s pojmom koji je utvrđen sudskom praksom u kontekstu slobodnog kretanja radnika kako je propisano člankom 45.
Ugovora.
Sud je utvrdio da „[p]rilikom kvalifikacije pojma ‚radnik’, koja je na nacionalnom sudu, on se mora temeljiti na objektivnim kriterijima i obaviti ukupnu ocjenu svih okolnosti predmeta koji se pred njim vodi, s obzirom na narav dotičnih djelatnosti i odnos između stranaka o kojima je riječ” (37).
Međutim, objavio je smjernice o primjeni tih kriterija i utvrdio da je kategorija „radnik” u okviru prava EU-a neovisna od one u nacionalnom pravu (38).
Utvrdio je na primjer da se zaposlenici u javnopravnom tijelu mogu smatrati „radnicima” neovisno o njihovu statusu državnog službenika (39).
Obrazložio je i da je povremeno i sezonsko osoblje zaposleno na temelju ugovora na određeno vrijeme koje ne podliježe određenim odredbama nacionalnog zakona o radu obuhvaćeno područjem primjene pojma „radnik” (40).
Sud je presudio i da bi pojmom „radnik” mogla biti obuhvaćena i osoba primljena u centar za pomoć putem rada, neovisno o razini njezine produktivnosti, porijeklu sredstava plaćanja ili njihovoj ograničenoj razini (41).
Status osobe u nacionalnom pravu nije ono što je odlučujuće za primjenjivost Direktive o radnom vremenu.
Na primjer, Sud je u predmetu Matzak dobrovoljnog vatrogasca na temelju belgijskog prava smatrao „radnikom” u smislu Direktive (42).
Umjesto toga, primjenjivost Direktive ovisit će o tome ispunjava li dotična osoba uvjete da je se smatra „radnikom” u skladu s definicijom radnika u sudskoj praksi EU-a.
Navedeno se temelji na konkretnim radnim uvjetima te osobe, posebno na činjenici obavlja li učinkovite i stvarne djelatnosti pod vodstvom i nadzorom druge osobe i za određenu naknadu.
To znači da određene osobe koje se u nacionalnom pravu smatraju „samozaposlenim” osobama Sud može smatrati „radnicima” i za potrebe primjene Direktive o radnom vremenu (43).
Sud je utvrdio da „status ‚samozaposlene osobe’ sukladno nacionalnom pravu ne isključuje to da neku osobu treba kvalificirati radnikom u smislu prava Unije ako je njezina neovisnost samo fiktivna, tako da zapravo prikriva radni odnos” (44).
Istaknuo je sljedeće elemente kao moguće pokazatelje da se osobu smatra „radnikom”: ako osoba radi prema nalogu poslodavca, posebno kad je riječ o slobodi da odabere vrijeme, mjesto i sadržaj rada (45), ako osoba ne sudjeluje u komercijalnim rizicima poslodavca (46) i ako je sastavni dio poduzeća poslodavca za vrijeme trajanja tog odnosa (47).
S druge strane, odabir vrste rada i zadaća (35) Rješenje od 7. travnja 2011., Dieter May protiv AOK Rheinland/Hamburg – Die Gesundheitskasse, C-519/09, ECLI:EU:C:2011:221, t. 21. (36) Presuda u predmetu C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, t. 28.; presuda od 20. studenoga 2018., Sindicatul Familia Constanţa i dr. protiv Direcţia Generală de Asistenţă Socială şi Protecţia Copilului Constanţa, C-147/17, ECLI:EU:C:2018:926, t. 41.; presuda od 16. srpnja 2020., UX protiv Governo della Repubblica italiana, C-658/18, ECLI:EU:C:2020:572, t. 90. i 94.; presuda u predmetu C-742/ 19, Ministrstvo za obrambo, t. 49.
(37) Presuda u predmetu C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, t. 29.; presuda u predmetu C-658/18, Governo della Repubblica italiana, t. 91.
(38) Presuda u predmetu C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, t. 30. (39) Rješenje u predmetu C-519/09, May, t. 25. i 26. (40) Presuda u predmetu C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, t. od 30. do 32.
(41) Presuda od 26. ožujka 2015., Gérard Fenoll protiv Centre d’aide par le travail „La Jouvene” i Association de parents et d’amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon, C-316/13, ECLI:EU:C:2015:200, t. od 29. do 41.
(42) Presuda u predmetu C-518/15, Matzak, t. 45.
(43) Vidjeti analogijom presudu od 4. prosinca 2014., FNV Kunsten Informatie en Media protiv Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, t. od 35. do 37.
(44) Presuda u predmetu C-413/13, FNV protiv Kunsten Informatie en Media, t. 35. (45) Presuda od 13. siječnja 2004., Debra Allonby protiv Accrington & Rossendale College, Education Lecturing Services, trading as Protocol Professional, Secretary of State for Education and Employment, C-256/01, ECLI:EU:C:2004:18, t. 72.
(46) Presuda od 14. prosinca 1989., The Queen protiv Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte Agegate Ltd, C-3/87, ECLI:EU:C:1989:650, t. 36.
(47) Presuda od 16. rujna 1999., Kazneni postupak protiv Jean Claude Becu, Annie Verweire, Smeg NV i Adia Interim NV, C-22/98, ECLI:EU:C:1999:419, t.
26.