26.4.2023
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
C 143/17
Tuomioistuin katsoi, että käsitettä ei voida tulkita eri tavoin jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaisesti, vaan sillä on unionin oikeudessa itsenäinen merkityksensä.
Se katsoi, että työntekijän käsitettä ei voida tulkita suppeasti (35), ja päätteli, että se on ”määriteltävä niiden objektiivisten perusteiden mukaan, jotka kysymyksessä olevien henkilöiden oikeudet ja velvollisuudet huomioon ottaen ovat luonteenomaisia työsuhteelle.
Työsuhteelle ominaista on se, että henkilö tekee tietyn ajanjakson ajan toisen henkilön hyväksi tämän johdon alaisena työsuorituksia vastiketta vastaan.”
(36) Näin ollen tuomioistuin liitti ”työntekijän” käsitteen tulkinnan työaikadirektiivin yhteydessä käsitteeseen, joka on vahvistettu perustamissopimuksen 45 artiklassa määrättyyn työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvässä oikeuskäytännössä.
Tuomioistuin katsoo, että ”[k]un kansallinen tuomioistuin arvioi tehtäviinsä kuuluvalla tavalla, onko henkilö katsottava työntekijäksi, sen on nojauduttava objektiivisiin perusteisiin ja arvioitava kokonaisvaltaisesti käsiteltävänään olevan asian kaikkia niitä olosuhteita, jotka liittyvät sekä asianomaisen työn että asianomaisten osapuolten välisen suhteen luonteeseen” (37).
Se on kuitenkin antanut ohjeita näiden perusteiden soveltamisesta ja vahvistanut, että ”työntekijän” käsite EU:n lainsäädännössä ei ole riippuvainen vastaavasta kansallisesta käsitteestä (38).
Se on esimerkiksi katsonut, että julkisoikeu­ delliseen oikeushenkilöön palvelussuhteessa olevia työntekijöitä on pidettävä ”työntekijöinä” näiden virkamiesasemasta huolimatta (39).
Sen mukaan myös satunnaisesti ja kausiluonteisesti määräaikaisilla työsopimuksilla työllistetyt henkilöt, joihin ei sovelleta kansallisen työlain tiettyjä säännöksiä, kuuluvat ”työntekijän” käsitteen piiriin (40).
Tuomioistuin on myös päättänyt, että ”työntekijän” käsite voi kattaa henkilön, joka on otettu työtoimintakeskukseen, riippumatta siitä, mikä tämän tuottavuustaso on, mistä korvaukseen liittyvät varat ovat peräisin tai miten vähäinen korvaus on (41).
Työaikadirektiivin sovellettavuuden kannalta ratkaisevaa ei ole henkilön asema kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
Tuomioistuin katsoi esimerkiksi asiassa Matzak Belgian lainsäädännön mukaan vapaapalokuntalaisen direktiivissä tarkoitetuksi ”työntekijäksi” (42).
Sen sijaan direktiivin sovellettavuus riippuu siitä, voidaanko kyseistä henkilöä pitää ”työntekijänä” EU:n oikeuskäytännön mukaisen työntekijän määritelmän mukaisesti.
Tämä perustuu henkilön konkreettisia työjärjestelyjä koskeviin näkökohtiin, erityisesti siihen, suorittaako hän todellista ja tosiasiallista työtä toisen henkilön johdolla ja valvonnassa vastiketta vastaan.
Tämä puolestaan tarkoittaa sitä, että tuomioistuin voi pitää tiettyjä kansallisen lainsäädännön mukaisia ”itsenäisiä ammatinharjoittajia” kuitenkin ”työntekijöinä” työaikadirektiiviä sovellettaessa ( ) 43 .
Tuomioistuin on katsonut, ”ettei se, että kansallisen oikeuden mukaan kyseessä on ”itsenäinen palvelujen tarjoaja”, estä sitä, että henkilön on katsottava olevan unionin oikeudessa tarkoitettu ”työntekijä”, jos hänen itsenäisyytensä on vain fiktiivistä ja peittää todellisen työsuhteen” (44).
Tuomioistuin on tuonut esiin seuraavat tekijät mahdollisina indikaattoreina ”työntekijän” määritelmälle: henkilö toimii työnantajan valvonnassa, kun on kyseessä muun muassa vapaus valita työaika, työskentelypaikka ja sisältö (45), henkilö ei osallistu tämän työnantajan kaupallisiin riskeihin (46) ja henkilö toimii mainitun työnantajan yrityksessä työsuhteen ajan muodostaen tämän kanssa taloudellisen kokonaisuuden (47).
Toisaalta itsenäisen palveluntarjoajan (35) Määräys 7.4.2011, Dieter May v. AOK Rheinland/Hamburg – Die Gesundheitskasse, C-519/09, ECLI:EU:C:2011:221, 21 kohta.
(36) Tuomio asiassa C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, 28 kohta; tuomio 20.11.2018, Sindicatul Familia Constanţa ym. v.
Direcţia Generală de Asistenţă Socială şi Protecţia Copilului Constanţa, C-147/17, ECLI:EU:C:2018:926, 41 kohta; tuomio 16.7.
2020, UX v. Governo della Repubblica italiana, C-658/18, ECLI:EU:C:2020:572, 90 ja 94 kohta; tuomio asiassa C-742/19, Ministrstvo za obrambo, 49 kohta.
(37) Tuomio asiassa C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, 29 kohta; tuomio asiassa C-658/18, Governo della Repubblica italiana, 91 kohta.
(38) Tuomio asiassa C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, 30 kohta.
(39) Määräys asiassa C-519/09, May, 25–26 kohta.
(40) Tuomio asiassa C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, 30–32 kohta.
(41) Tuomio 26.3.2015, Gérard Fenoll v.
Centre d’aide par le travail ”La Jouvene” ja Association de parents et d’amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon, C-316/13, ECLI:EU:C:2015:200, 29–41 kohta.
(42) Tuomio asiassa C-518/15, Matzak, 45 kohta.
(43) Ks. tuomio 4.12.2014, FNV Kunsten Informatie en Media v. Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, 35–37 kohta.
(44) Tuomio asiassa C-413/13, FNV Kunsten Informatie en Media, 35 kohta.
(45) T Tuomio 13.1.2004, Debra Allonby v.
Accrington & Rossendale College, Education Lecturing Services, trading as Protocol Professional and Secretary of State for Education and Employment, C-256/01, ECLI:EU:C:2004:18, 72 kohta.
(46) Tuomio 14.12.1989, The Queen v.
Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte Agegate Ltd, C-3/87, ECLI:EU:C:1989:650, 36 kohta.
(47) Tuomio 16.9.1999, Rikosoikeudenkäynti vastaan Jean Claude Becu, Annie Verweire, Smeg NV ja Adia Interim NV, C-22/98, ECLI:EU:C:1999:419, 26 kohta.