26.4.2023
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 143/17
Soudní dvůr naopak rozhodl, že by se tento pojem neměl vykládat různě podle práva členských států, nýbrž že má autonomní dosah, který je vlastní unijnímu právu.
Soudní dvůr se domníval, že pojem „pracovník“ nelze vykládat úzce (35), a dospěl k závěru, že tento pojem „musí být vymezen podle objektivních kritérií, která charakterizují pracovní poměr se zohledněním práv a povinností dotčených osob.
Pracovní poměr je charakterizován okolností, že určitá osoba vykonává po určitou dobu ve prospěch jiné osoby a pod jejím vedením činnosti, za které protihodnotou pobírá odměnu.“
(36) Soudní dvůr tak spojil výklad pojmu „pracovník“ pro účely směrnice o pracovní době s tím, co judikatura stanovila v souvislosti s volným pohybem pracovníků podle článku 45 Smlouvy.
Soudní dvůr uvedl, že „v rámci kvalifikace s ohledem na pojem ‚pracovník‘, kterou přísluší provést vnitrostátnímu soudu, musí tento soud vycházet z objektivních kritérií a celkově posuzovat všechny okolnosti věci, která mu byla předložena, jež se týkají jak povahy dotyčných činností, tak i vztahu mezi dotčenými stranami“ (37).
Vydal však pokyny k uplatňování těchto kritérií a stanovil, že kategorie „pracovník“ podle práva EU je nezávislá na vnitrostátní právní úpravě (38).
Rozhodl například, že se zaměstnanci ve veřejnoprávním subjektu považují za „pracovníky“ bez ohledu na jejich postavení úředníka (39).
Soudní dvůr rovněž odůvodnil, že do pojmu „pracovníci“ spadají příležitostní a sezónní zaměstnanci s pracovní smlouvou na dobu určitou, na něž se nevztahují některá ustanovení vnitrostátního zákoníku práce (40).
Soudní dvůr také rozhodl, že pojem „pracovník“ může zahrnovat osobu přijatou do střediska pomoci prostřednictvím práce, bez ohledu na úroveň produktivity dotčené osoby, původ prostředků, z nichž je odměňována, nebo omezenou výši této odměny (41).
Pro použitelnost směrnice o pracovní době není rozhodující postavení dotyčné osoby podle vnitrostátní právní úpravy.
Například ve věci Matzak Soudní dvůr kvalifikoval dobrovolného hasiče podle belgického práva jako „pracovníka“ ve smyslu směrnice (42).
Použitelnost směrnice závisí spíše na tom, zda se dotyčná osoba považuje za „pracovníka“ podle definice pracovníka v judikatuře EU.
To je založeno na aspektech jejího konkrétního pracovního úvazku, zejména na tom, zda tato osoba vykonává skutečné a konkrétní činnosti pod vedením a kontrolou jiné osoby a za odměnu.
To zase znamená, že pro účely použití směrnice o pracovní době by Soudní dvůr mohl do kategorie „pracovníci“ zařadit i některé osoby považované podle vnitrostátní právní úpravy za „osoby samostatně výdělečně činné“ (43).
Soudní dvůr ve skutečnosti upřesnil, že „kvalifikace ‚osoby samostatně výdělečně činné‘ z hlediska vnitrostátního práva nevylučuje, že určitá osoba musí být kvalifikována jako ‚zaměstnanec‘ ve smyslu unijního práva, pokud je její nezávislost pouze fiktivní, a maskuje tak skutečný pracovní poměr“ (44).
Jako na možné ukazatele kvalifikace „zaměstnance“ poukázal Soudní dvůr na tyto prvky: jedná-li určitá osoba pod vedením zaměstnávajícího subjektu, zejména pokud jde o volnost stran pracovní doby a místo a obsah její pracovní činnosti (45), nenese-li obchodní rizika osoby, která ji najala (46), a je-li začleněna do podniku této osoby po dobu pracovního vztahu (47).
Na druhou stranu volba druhu práce a úkolů, které (35) Usnesení ze dne 7. dubna 2011 ve věci Dieter May v. AOK Rheinland/Hamburg – Die Gesundheitskasse, C-519/09, ECLI:EU:C:2011:221, bod 21.
(36) Rozsudek ve věci C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, bod 28; rozsudek ze dne 20. listopadu 2018 ve věci Sindicatul Familia Constanţa a další v.
Direcţia Generală de Asistenţă Socială şi Protecţia Copilului Constanţa, C-147/17, ECLI:EU:C:2018:926, bod 41; rozsudek ze dne 16. července 2020, UX v. Governo della Repubblica italiana, C-658/18, ECLI:EU:C:2020:572, body 90 a 94; rozsudek ve věci C-742/19, Ministrstvo za obrambo, bod 49.
(37) Rozsudek ve věci C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, bod 29; rozsudek ve věci C-658/18, Governo della Repubblica italiana, bod 91.
(38) Rozsudek ve věci C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, bod 30.
(39) Usnesení ve věci C-519/09, May, body 25–26. (40) Rozsudek ve věci C-428/09, Union syndicale Solidaires Isère, body 30–32.
(41) Rozsudek ze dne 26. března 2015 ve věci Gérard Fenoll v.
Centre d’aide par le travail „La Jouvene“ a Association de parents et d’amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon, C-316/13, ECLI:EU:C:2015:200, body 29–41.
(42) Rozsudek ve věci C-518/15, Matzak, bod 45.
(43) Viz analogicky rozsudek ze dne 4. prosince 2014 ve věci FNV Kunsten Informatie en Media v. Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, body 35–37.
(44) Rozsudek ve věci C-413/13, FNV Kunsten Informatie en Media, bod 35.
(45) Rozsudek ze dne 13. ledna 2004 ve věci Debra Allonby v.
Accrington & Rossendale College, Education Lecturing Services, trading as Protocol Professional and Secretary of State for Education and Employment, C-256/01, ECLI:EU:C:2004:18, bod 72.
(46) Rozsudek ze dne 14. prosince 1989 ve věci The Queen v.
Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte Agegate Ltd, C-3/87, ECLI:EU:C:1989:650, bod 36.
(47) Rozsudek ze dne 16. září 1999, trestní řízení proti Jeanu Claudu Becu, Annie Verweire, Smeg NV a Adia Interim NV, C-22/98, ECLI:EU:C:1999:419, bod 26.