21.4.2023
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 140/47
1.4 Det kan vara nödvändigt att restaurera natur i skyddade områden om dess tillstånd försämras, men inte alla områden som restaureras kan eller måste bli skyddade områden.
Även om EESK anser att det är ”mycket viktigt att vissa delar av de skyddade områdena omfattas av ett strikt skydd (med förvaltning utan ingrepp)” (2) är det ännu viktigare att sörja för en användning som bevarar den biologiska mångfalden överallt.
För de flesta områden måste ett återställande av ekosystemen eftersträvas utan att utövandet av viss och anpassad ekonomisk aktivitet hindras.
Det extensiva jord- och skogsbruket har nämligen bidragit till den stora biologiska mångfald som nu måste skyddas.
Dessa extensiva former av jord- och skogsbruk, som i dag i allt större utsträckning överges på grund av sin dåliga lönsamhet, bör därför stödjas ytterligare (3).
Således är begreppet ”återställande” kanske ett lämpligare vetenskapligt begrepp som också används inom politiken och vars syfte är att säkerställa jämvikten mellan att leva och att producera.
EESK rekommenderar därför att man slutar använda begreppet ”restaurering” till förmån för ”återställande” (4), inte minst med tanke på att naturen inte är en statisk faktor som kan ”restaureras” till ett ursprungligt tillstånd såsom ett förfallet hus eller en trasig bil.
Ett stort antal studier visar att åtgärder för återförvildande, t.ex. av torvmark, ofta medför betydande kostnader utan garantier för en verklig och fullständig restaurering av det ursprungliga tillståndet.
Detta föranleder en reflektion av semantisk art.
Syftet med förordningen bör inte vara att restaurera naturmiljöer till sitt ursprungliga tillstånd utan att återställa naturmiljöernas ekosystemtjänster och således stödja en hållbar och mångsidig användning av dessa områden.
Eftersom människan har förändrat naturen under årens lopp är det vetenskapligt omöjligt att uppnå en ”restaurering av naturen”.
Även de gradvisa klimatförändringarna gör att man inte längre till fullo kan uppnå de förhållanden som tidigare rådde i vissa ekosystem.
Omvänt är det ett realistiskt mål att säkerställa hållbara naturmiljöer genom att främja ekosystemtjänsternas bärkraftighet.
EESK hade velat se en lämplig politisk ram och finner kommissionens förslag svagt i det hänseendet.
1.5 En fast tidsram och strikta trösklar är inte helt anpassade till något så ogripbart som naturen.
Det är bara lämpligt att ålägga medlemsstaterna strikta tidsfrister beträffande de administrativa och planeringsmässiga villkor som ska införas.
Det behövs dock ett flexibelt tillvägagångssätt för att ta hänsyn till varje naturområdes specifika behov, förutsättningar, möjligheter, produktions- och inkomststatus och utgångspunkt.
Förslaget till förordning är otydligt vad gäller hur restaureringsåtgärder ska prioriteras och tilldelas från medlemsstaternas sida, vilket äventyrar uppnåendet av resultat av hög kvalitet på ett kostnadseffektivt sätt.
Beslutsfattande på medlemsstatsnivå är helt klart en berättigad princip, eftersom det också säkerställer att markägarnas rättigheter respekteras och återspeglar subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna.
1.6 Kommissionens dokument är en besvikelse när det gäller den övergripande konsekvensbedömningen, som särskilt bör inriktas på ekonomiska, sociala och livsmedelsrelaterade frågor, och EESK efterlyser därför en ytterligare konsekvensbedömning.
1.7 EESK rekommenderar att angränsande områden som inledningsvis inte är produktiva men ändå kan gynna den biologiska mångfalden inkluderas i målet på 10 %.
Kommittén betonar att det i texten fastställs särskilt långtgående mål för jordbrukare och påpekar att det är viktigt att alla livsmiljöer beaktas.
Det är emellertid viktigt att hela samhället är delaktigt i arbetet med att förbättra våra ekosystem.
I detta avseende erinrar kommittén om principen om åtgärdernas proportionalitet mellan de olika aktörerna (rättvis fördelning av bördor och kostnader, men även av fördelar).
1.8 Vi stöder det fastlagda målet eftersom det handlar om en ambition av strategisk betydelse för EU:s framtid, och rekommenderar att man stärker målsättningarna genom att uppmuntra till restaurering, bl.a. genom extensivt jordbruk, av alla vattenmiljöer, inbegripet återvätning av torvmark, samtidigt som jordbrukets och skogsbrukets sociala och ekonomiska hållbarhet säkerställs.
1.9 EESK är på det klara med att vi behöver en helt ny vattenpolitik i Europa.
Den politik som bedrivits i århundraden och som går ut på att dränera vattnet så snabbt som möjligt har haft många negativa konsekvenser för den biologiska mångfalden.
Vid det här laget har även de negativa effekterna på skogsbruket och jordbruket (torka/bränder) och för lokalbefolkningen (översvämningar) – bl.a. till följd av klimatförändringarna – blivit uppenbara.
EESK betonar följaktligen att vattnet måste återgå till naturen eller behållas där, samtidigt som man inte får bortse från att mänskliga åtgärder fortsatt är till nytta i många situationer, särskilt för underhållet av floder.
(2) (3) (4)
Yttrande av Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – EU:s strategi för biologisk mångfald för 2030 – Ge naturen större plats i våra liv [COM(2020) 380 final] (EUT C 429, 11.12.2020, s. 259).
EESK:s informationsrapport ”Fördelar med extensiv djurhållning och organiska gödselmedel inom ramen för den europeiska gröna given”.
Att återställa innebär att man fokuserar på att återupprätta vissa ekologiska funktioner.