21.4.2023.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 140/47
1.4.
Lai gan dabas atjaunošana aizsargājamajās teritorijās ir nepieciešama to stāvokļa pasliktināšanās dēļ, ne visas atjaunotās teritorijas var kļūt par aizsargātām teritorijām un ne visām tām par tādām ir jākļūst.
Pat ja EESK uzskata, ka ir svarīgi, lai dažas aizsargājamo teritoriju daļas tiktu pakļautas stingrai aizsardzībai (izmantojot pārvaldību bez iejaukšanās) (2), vēl svarīgāk ir nodrošināt, lai, tās izmantojot, biodaudzveidība tiktu saglabāta pāri robežām.
Lielākajā daļā teritoriju to ekosistēmas jācenšas rehabilitēt tā, lai neizslēgtu noteiktas un pielāgotas saimnieciskās darbības veikšanu.
Tomēr ekstensīvā lauksaimniecība un mežsaimniecība ir palīdzējusi uzturēt augstu biodaudzveidības līmeni, kuru tagad ir nepieciešams aizsargāt.
Šīm ekstensīvajām lauksaimniecības un mežsaimniecības formām, kas šodien pamazām tiek aizmirstas to zemās ekonomiskās dzīvotspējas dēļ, būtu jāsniedz papildu atbalsts (3).
Rehabilitācija, iespējams, ir zinātniski piemērotāks termins, kas dažādās politikas jomās tiek izmantots, domājot par līdzsvaru starp dzīvošanu un ražošanu.
Tāpēc EESK iesaka pāriet no termina “atjaunošana” uz “rehabilitāciju” (4), it īpaši tāpēc, ka daba nav statiska un to nevar “atjaunot” sākotnējā stāvoklī, piemēram, kā bojātu māju vai automašīnu.
Daudzi pētījumi liecina, ka, piemēram, kūdrāju renaturalizācijas pasākumi rada ievērojamas izmaksas, lai gan kūdrāju atjaunošanu sākotnējā stāvoklī tie nespēj nodrošināt.
Mums ir jāpadomā par to, ko mēs vēlamies sasniegt: regulas mērķim nevajadzētu būt vides dabiskā stāvokļa atjaunošanai, bet gan vides ekosistēmas pakalpojumu atjaunošanai un attiecīgi – atbalstam ilgtspējīgai un daudzfunkcionālai šo teritoriju izmantošanai.
Tā kā cilvēks laika gaitā ir izmainījis dabisko vidi, no zinātniskā viedokļa nav iespējams atjaunot dabas sākotnējo stāvokli.
Pakāpeniski notiekošās klimata pārmaiņas arī var būt iemesls tam, kāpēc dažas agrākās ekosistēmas vairs nav iespējams pilnībā atgūt.
Savukārt nodrošināt vidisko ilgtspēju, veicinot ekosistēmu pakalpojumu ilgtspēju, ir reālistisks mērķis.
EESK vēlētos redzēt atbilstošu politisko satvaru; tieši šajā ziņā Komisijas dokuments nes vilšanos.
1.5.
Noteikts laika grafiks un stingras robežvērtības nav gluži piemērotas dabas neaptveramajām raksturiezīmēm.
Stingru termiņu noteikšana dalībvalstīm ir piemērota tikai saistībā ar administratīvo un plānošanas apstākļu izveidi.
Savukārt ir vajadzīga elastīga pieeja, lai varētu atspoguļot katras dabas teritorijas konkrētās vajadzības, apstākļus, iespējas, ražošanas un ienākumu līmeni un katras dabas teritorijas sākumpunktu.
Ierosinātā regula nerada skaidrību par prioritāšu noteikšanu un atjaunošanas pasākumu sadalīšanu, kas dalībvalstīm būtu jāveic, un tādējādi rodas risks, ka kvalitatīvi rezultāti netiks sasniegti izmaksu ziņā lietderīgā veidā.
Lēmumu pieņemšana dalībvalstu līmenī nepārprotami ir pamatots princips, jo tas nodrošina arī zemes īpašnieku tiesību īstenošanu un atspoguļo subsidiaritātes un proporcionalitātes principu.
1.6.
Komisijas dokumentā vilšanos sagādā vispārējais ietekmes novērtējums, kuram būtu vajadzējis būt vērstam tieši uz ekonomikas, sociālajiem un pārtikas jautājumiem, un tāpēc EESK aicina veikt papildu novērtējumu.
1.7.
EESK iesaka 10 % segumā iekļaut blakus esošās teritorijas, kas sākotnēji ir neproduktīvas, bet kuras arī ir ļoti svarīgas biodaudzveidībai.
EESK uzsver, ka dokumentā ir izvirzīti īpaši vērienīgi mērķi lauksaimniekiem, un atgādina, ka svarīgi ir ņemt vērā visas dabiskās dzīvotnes.
Tomēr ekosistēmu uzlabošanā būtiski ir iesaistīt visu sabiedrību.
Šajā saistībā EESK atgādina, ka attiecībā uz dažādām iesaistītajām personām ir jāievēro pasākumu samērīguma princips (taisnīgs sloga un izmaksu, kā arī ieguvumu sadalījums).
1.8.
EESK atbalsta izvirzīto mērķi, jo tā ir ES nākotnei stratēģiska iecere, un iesaka stiprināt mērķrādītājus un veicināt, jo īpaši ar ekstensīvās lauksaimniecības darbībām, visas ūdensvides atjaunošanu, tostarp kūdrāju hidroloģiskā režīma atjaunošanu, un vienlaikus nodrošināt lauksaimniecības un mežsaimniecības sociālo un ekonomisko stabilitāti.
1.9.
EESK apzinās, ka Eiropai ir vajadzīga pilnīgi jauna ūdens resursu politika.
Gadsimtiem ilgi īstenotā politika, kas paredz pēc iespējas ātrāk novadīt ūdeni no dabas, daudzējādi un negatīvi ietekmē bioloģisko daudzveidību, un tagad – daļēji klimata pārmaiņu dēļ – izpaužas arī negatīvā ietekme uz mežsaimniecību un lauksaimniecību (sausums/ugunsgrēki) un uz iedzīvotājiem (plūdi).
EESK tāpēc uzsver, ka ūdenim ir jāatgriežas dabā un tur jāpaliek, taču vienlaikus nevajadzētu aizmirst, ka daudzās situācijās, piemēram ūdensteču uzturēšanā, cilvēku darbība joprojām ir labvēlīga.
(2) (3) (4)
Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “ES Biodaudzveidības stratēģija 2030. gadam.
Atgriezīsim savā dzīvē dabu”” (COM(2020) 380 final) (OV C 429, 11.12.2020., 259. lpp.).
EESK informatīvs ziņojums “Ekstensīvās lopkopības un organisko mēslošanas līdzekļu priekšrocības Eiropas zaļā kursa kontekstā”.
Rehabilitēt nozīmē koncentrēties uz konkrētu ekoloģisko funkciju atgūšanu.