C 134/4
SV
Europeiska unionens officiella tidning
17.4.2023
Övriga parter i målet: Europeiska centralbanken (ECB), Republiken Lettland, Europeiska kommissionen, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA
Klagandens yrkanden Klaganden yrkar att domstolen ska — upphäva den överklagade domen, — ogiltigförklara ECB:s beslut ECB/SSM/2016-529900WIP0INFDAWTJ81/2 WOANCA-2016-0005 av den 11 juli 2016 (nedan kallat det omtvistade beslutet) i den del som rör klaganden, — förplikta ECB att ersätta klagandens rättegångskostnader och kostnaderna för överklagandet, och — för det fall domstolen inte kan avgöra målet i sak, återförvisa målet till tribunalen.
Grunder och huvudargument Klaganden har åberopat tre grunder till stöd för överklagandet.
I den första grunden gör klaganden gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till flera fel vad avser företrädandet av klaganden, vilket EU-domstolen (stora avdelningen) prövade i sin dom av den 5 november 2019, ECB m.fl. mot Trasta Komercbanka m.fl.
(C-663/17 P, C-665/17 P och C-669/17 P, EU:C:2019:923).
Klaganden har gjort gällande att tribunalen felaktigt underkände klagandens påstående att ECB hade underlåtit att delge klaganden det omtvistade beslutet eftersom tribunalen missförstod de faktiska omständigheterna i målet i detta hänseende och underlät att beakta innebörden av punkt 72 i domstolens dom av den 8 juli 1999, Hoechst mot kommissionen (C-227/92 P, EU:C:1999:360).
Klaganden har vidare gjort gällande att tribunalen felaktigt underkände klagandens påstående att klaganden inte hade haft något ombud under det förfarandet som ledde fram till det omtvistade beslutet.
Tribunalen missuppfattade de faktiska omständigheterna genom att inte beakta att det uttryckligen angavs i det omtvistade beslutet att klaganden inte hade deltagit i det förfarande som ledde fram till det omtvistade beslutet och, enligt ECB, inte behövde delta.
Klaganden har slutligen gjort gällande att tribunalen felaktigt underkände klagandens påstående att klagandens rätt att yttra sig hade åsidosatts och att detta fel också grundade sig på att tribunalen inte beaktade att klaganden inte hade deltagit i förfarandet som ledde fram till det omtvistade beslutet.
I den andra grunden gör klaganden gällande att tribunalens behandling av ECB:s beslut före omprövningen av ECB:s administrativa omprövningsnämnd, å ena sidan, och av ECB:s beslut efter nämnda omprövning, å andra sidan, var felaktig.
Klaganden har i detta hänseende gjort gällande att tribunalen åsidosatte de berättigade förväntningar som den hade skapat genom sitt beslut av den 17 november 2021, Trasta Komercbanka mot ECB (T-247/16 RENV, ej publicerat, EU:T:2021:809).
I den tredje grunden gör klaganden gällande att tribunalen felaktigt underkände klagandens påstående att artikel 24.7 i förordning nr 1024/2013 (1) hade åsidosatts, genom att felaktigt anta att denna bestämmelse avser ett beslut med verkan från och med en viss tidpunkt i det förflutna (ex tunc).
Denna bedömning av tribunalen ansågs vara felaktig även av kommissionen (se punkt 37 i beslut av den 17 november 2021, Trasta Komercbanka mot ECB (T-247/16 RENV, ej publicerat, EU:T:2021:809)).
(1)
Rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till Europeiska centralbanken i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (EUT L 287, 2013, s. 63)