C 134/4
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
17.4.2023
Celelalte părți din procedură: Banca Centrală Europeană (BCE), Republica Letonia, Comisia Europeană, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA
Concluziile recurentei Recurenta solicită Curții: — anularea hotărârii atacate; — anularea Deciziei ECB/SSM/2016-529900WIP0INFDAWTJ81/2 WOANCA-2016-0005 a BCE din 11 iulie 2016 (denumită în continuare „decizia atacată”) în ceea ce o privește pe recurentă; — obligarea BCE la plata cheltuielilor de judecată ale recurentei și a celor aferente prezentului recurs; — în măsura în care Curtea de Justiție nu este în măsură să se pronunțe pe fond, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului.
Motivele și principalele argumente În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.
Primul motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit mai multe erori în legătură cu aspectul reprezentării recurentei, pe care Curtea de Justiție (Marea Cameră) l-a examinat în Hotărârea din 5 noiembrie 2019, BCE și alții/Trasta Komercbanka și alții (C-663/17 P, C-665/17 P și C-669/17 P, EU:C:2019:923).
Recurenta susține că Tribunalul a respins în mod eronat afirmația sa potrivit căreia nu i-a fost notificată decizia atacată de către BCE, deoarece Tribunalul a denaturat situația de fapt a cauzei în această privință și nu a luat în considerare implicațiile aprecierii Curții de Justiție de la punctul 72 din Hotărârea din 8 iulie 1999, Hoechst/Comisia (C-227/92 P, EU:C:1999:360).
În plus, recurenta susține că Tribunalul a respins în mod eronat afirmația sa privind lipsa unei reprezentări a recurentei în cursul procedurii care a condus la decizia atacată.
Tribunalul a denaturat situația de fapt a cauzei întrucât nu a luat în considerare că decizia atacată afirmă în mod expres că recurenta nu a fost implicată în procedura care a condus la adoptarea deciziei atacate și, în opinia BCE, nu trebuia să fie implicată în procedură.
În final, recurenta susține că Tribunalul a respins în mod eronat afirmația sa potrivit căreia dreptul recurentei de a fi ascultată fusese încălcat și că această eroare se baza și pe faptul că Tribunalul nu a luat în considerare faptul că recurenta nu fusese implicată în procedura care a condus la adoptarea deciziei atacate.
Al doilea motiv, întemeiat pe susținerea că Tribunalul a săvârșit o eroare în ceea ce privește modul în care a tratat decizia BCE înainte de controlul de către Comitetul administrativ de control al BCE, pe de o parte, și decizia BCE ca urmare a controlului Comitetului administrativ de control al BCE, pe de altă parte.
În această privință recurenta susține că Tribunalul a încălcat așteptările legitime pe care le crease prin Ordonanța din 17 noiembrie 2021, Trasta Komercbanka/BCE (T-247/16 RENV, nepublicată, EU:T:2021:809).
Al treilea motiv, întemeiat pe susținerea că Tribunalul a respins în mod eronat afirmația recurentei privind o încălcare a articolului 24 alineatul (7) din Regulamentul privind MUS (1) prin considerarea în mod eronat a faptului că această dispoziție are în vedere o decizie cu efect ex tunc.
Acest punct de vedere al Tribunalului a fost considerat eronat și de către Comisie [a se vedea Ordonanța din 17 noiembrie 2021, Trasta Komercbanka/BCE (T-247/16 RENV, nepublicată, EU:T:2021:809 punctul 37)].
(1)
Regulamentul (UE) nr.
1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013, L 287, p. 63).