C 134/4
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2023 4 17
Kitos proceso šalys: Europos Centrinis Bankas (ECB), Latvijos Respublika, Europos Komisija, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA
Apeliantės reikalavimai Apeliantė Teisingumo Teismo prašo: — panaikinti skundžiamą sprendimą, — pripažinti negaliojančiu 2016 m. liepos 11 d.
ECB sprendimą ECB/SSM/2016-529900WIP0INFDAWTJ81/2 WOANCA-2016-0005 (toliau – ginčijamas sprendimas), kiek jis susijęs su apeliante, — nurodyti ECB padengti apeliantės ir su šiuo apeliaciniu procesu susijusias bylinėjimosi išlaidas, ir — kiek Teisingumo Teismas negali priimti sprendimo dėl esmės, grąžinti bylą Bendrajam Teismui.
Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė remiasi trimis pagrindais.
Pirmasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė keletą klaidų, susijusių su atstovavimu apeliantei; šį klausimą Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) išnagrinėjo savo 2019 m. lapkričio 5 d.
Sprendime ECB ir kt. / Trasta Komercbanka ir kt.
(C-663/17 P, C-665/17 P ir C-669/17 P, EU:C:2019:923).
Apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas nepagrįstai atmetė jos skundą, esą ECB nepranešė apeliantei apie ginčijamą sprendimą, nes Bendrasis Teismas iškraipė faktines bylos aplinkybes šiuo klausimu ir neatsižvelgė į Teisingumo Teismo 1999 m. liepos 8 d.
Sprendimo Hoechst / Komisija (C-227/92 P, EU:C:1999:360) pasekmes.
Be to, apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas nepagrįstai atmetė jos teiginį, esą apeliantei nebuvo tinkamai atstovaujama per ginčijamo sprendimo priėmimo procedūrą.
Bendrasis Teismas iškraipė faktines bylos aplinkybes, nes neatsižvelgė į tai, kad ginčijamame sprendime aiškiai nurodyta, jog apeliantė nedalyvavo ginčijamo sprendimo priėmimo procedūroje (ECB nuomone, apeliantės dalyvavimas nebuvo privalomas).
Galiausiai apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas nepagrįstai atmetė jos teiginį dėl jos teisės būti išklausytai pažeidimo ir kad šią klaidą taip pat lėmė tai, Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, jog apeliantė nedalyvavo ginčijamo sprendimo priėmimo procedūroje.
Antrasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas pats netinkamai vertino ECB sprendimą, priimtą iki ECB administracinės peržiūros valdybos peržiūros ir po jos.
Šiuo klausimu apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas pažeidė savo 2021 m. lapkričio 17 d.
Nutartimi Trasta Komercbanka / ECB (T-247/16 RENV, nepaskelbta Rink., EU:T:2021:809) sukurtus teisėtus lūkesčius.
Trečiasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas nepagrįstai atmetė apeliantės argumentą dėl BPMR 24 (1) straipsnio 7 dalies pažeidimo, nes padarė nepagrįstą prielaidą, kad šioje nuostatoje kalbama apie sprendimo, kuris įsigalioja ex tunc, priėmimą.
Komisija taip pat išreiškė nuomonę, kad tokia Bendrojo Teismo pozicija klaidinga (žr. 2021 m. lapkričio 17 d.
Nutartį Trasta Komercbanka / ECB (T-247/16 RENV, nepaskelbta Rink., EU:T:2021:809)).
(1)
2013 m. spalio 15 d.
Tarybos reglamentas (ES) Nr.
1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013, p. 63).