HR
C 134/4
Službeni list Europske unije
17.4.2023.
Druge stranke u postupku: Europska središnja banka (ESB), Republika Latvija, Europska komisija, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA
Zahtjevi Žalitelj od Suda zahtjeva da: — ukine pobijanu presudu; — poništi odluku ECB/SSM/2016-529900WIP0INFDAWTJ81/2 WOANCA-2016-0005 ESB-a od 11. srpnja 2016. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) u dijelu u kojem se odnosi na žalitelja; — naloži ESB-u snošenje žaliteljevih troškova i troškove ove žalbe; i — u mjeri u kojoj Sud ne može odlučivati o meritumu, vrati predmet na ponovno suđenje Općem sudu.
Žalbeni razlozi i glavni argumenti U prilog žalbi, žalitelj iznosi tri žalbena razloga.
Prvi žalbeni razlog, kojim se tvrdi da je Opći sud počinio više pogrešaka u vezi sa zastupanjem žalitelja, što je Sud (veliko vijeće) ispitao u svojoj presudi od 5. studenoga 2019., ESB i drugi protiv Trasta Komercbanka i drugi (C-663/17 P, C-665/17 P i C-669/17 P, EU:C:2019:923).
Žalitelj tvrdi da je Opći sud pogrešno odbio njegovu tvrdnju koja se odnosi na to da mu ESB nije dostavio pobijanu odluku jer je Opći sud iskrivio činjenice u predmetu u tom pogledu i nije uzeo u obzir važnost utvrđenja Suda iz točke 72. presude Suda od 8. srpnja 1999., Hoechst protiv Komisije (C-227/92 P, EU:C:1999:360).
Žalitelj nadalje tvrdi da je Opći sud pogrešno odbio njegovu tvrdnju koja se odnosi na to da nije bio zastupan tijekom postupka na temelju kojeg je donesena pobijana odluka.
Opći sud je u ovom predmetu iskrivio činjenice, jer nije uzeo u obzir da je u pobijanoj odluci izričito navedeno da žalitelj nije bio uključen u postupak na temelju kojeg je pobijana odluka donesena i da prema mišljenju ESB-a, nije trebao biti uključen u postupak.
Žalitelj naposljetku tvrdi da je Opći sud pogrešno odbio njegovu tvrdnju da mu je povrijeđeno pravo na saslušanje i da se ta pogreška također temelji na tome jer Opći sud nije uzeo u obzir činjenicu da žalitelj nije bio uključen u postupak na temelju kojeg je pobijana odluka donesena.
Drugi žalbeni razlog, kojim se tvrdi da je Opći sud pogriješio u načinu na koji je postupio s odlukom ESB-a prije preispitivanja koju je proveo Administrativni odbor za preispitivanja (u daljnjem tekstu: AOP), s jedne strane, i odlukom ESB-a nakon što ju je preispitao AOP, s druge strane.
U tom smislu, žalitelj tvrdi da je Opći sud povrijedio legitimna očekivanja koja je stvorio svojim rješenjem od 17. studenoga 2021., Trasta Komercbanka protiv ESB (T-247/16 RENV, neobjavljeno, EU:T:2021:809).
Treći žalbeni razlog, kojim se tvrdi da je Opći sud odbivši žaliteljevu tvrdnju da je povrijeđen članak 24. stavak 7.
Uredbe Vijeća br.
1024/2013 (1) pogrešno smatrao da se ta odredba odnosi na odluke s učinkom ex tunc.
Komisija je također smatrala da je to stajalište Općeg suda pogrešno (vidjeti rješenje od 17. studenoga 2021., Trasta Komercbanka protiv ESB (T-247/16 RENV, neobjavljeno, EU:T:2021:809)).
(1)
Uredba Vijeća (EU) br.
1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL 2013., L 287, str. 63.).