2023 4 14
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 132/59 2022 m. spalio 5 d., trečiadienis
AE.
kadangi ES Vandens pagrindų direktyvoje pripažįstama, jog „vanduo nėra komercijos produktas, bet priklauso paveldui, kurį būtina apsaugoti, ginti ir išsaugoti“; AF. kadangi nuo 2020 m. gruodžio 6 d. vandeniu prekiaujama Volstryto perkių ateities sandorių biržoje; kadangi specialiojo pranešėjo žmogaus teisių į saugų geriamąjį vandenį ir sanitarijos paslaugas klausimais Pedro Arrojo teigimu, vanduo apima mūsų visuomenei gyvybiškai svarbias vertybes, kurių rinkos logika nepripažįsta ir todėl negali tinkamai valdyti, ypač finansų srityje, kurioje taip paplitęs spekuliavimas; kadangi, anot kai kurių Jungtinių Tautų ekspertų, spekuliacinio pobūdžio požiūris į gyvenimui ir orumui būtinų pagrindinių paslaugų valdymą pažeidžia skurdžiai gyvenančių asmenų žmogaus teises, didina nelygybę lyties atžvilgiu ir marginalizuotų bendruomenių pažeidžiamumą; AG.
kadangi vyriausybės yra įsipareigojusios visiems užtikrinti būtiną minimalų vandens ir sanitarijos paslaugų lygį; kadangi 2021 m. liepos 16 d.
JT specialiojo pranešėjo žmogaus teisių į saugų geriamąjį vandenį ir sanitarijos paslaugas klausimais ataskaitoje pabrėžiama, kad vanduo turėtų būti laikomas viešąja gėrybe ir turėtų būti valdomas laikantis žmogaus teisėmis grindžiamo požiūrio, užtikrinant teisę į vandenį ir sanitarijos paslaugas bei vandens ekosistemų tvarumą; kadangi vandens tiekimas ir sanitarija yra visuotinės svarbos paslaugos, o pajamos iš vandentvarkos ciklo turėtų padengti visas su tuo susijusias išlaidas ir tobulinimo sąnaudas, su sąlyga, kad bus apsaugotas viešasis interesas; AH.
kadangi, kaip pripažįstama ES žmogaus teisių gairėse dėl saugaus geriamojo vandens ir sanitarijos paslaugų, valstybės privalo gerbti, saugoti ir įgyvendinti šias teises, o trečiosios šalys turėtų griežtai susilaikyti nuo kliudymo naudotis teise į vandenį ir sanitarijos paslaugas; AI.
kadangi sanitarijos grandinėje dirbantys darbuotojai susiduria su daugybe pavojų, įskaitant riziką sveikatai, kylančią dėl mažų garantijų darbo sąlygų; kadangi dažnai šie darbuotojai dirba neformaliai ir neturi darbo teisių; kadangi mūsų galimybė naudotis teisėmis į vandenį ir sanitarijos paslaugas neturėtų būti suteikiama sanitarijos paslaugų srities darbuotojų saugumo, orumo ir gerovės sąskaita;1. dar kartą patvirtina, kad teisė į saugų geriamąjį vandenį ir sanitarijos paslaugas yra žmogaus teisė ir kad abi teisės papildo viena kitą; pabrėžia, kad prieiga prie saugaus geriamojo vandens yra būtina sveikam ir oriam gyvenimui ir būtina, siekiant užtikrinti žmogaus orumą; pažymi, kad teisė į vandenį yra pamatinė išankstinė sąlyga norint užtikrinti visapusį kitų teisių įgyvendinimą, todėl siekiant užtikrinti šią teisę reikia vadovautis viešojo intereso ir visuotinės viešosios gėrybės principais; 2. pabrėžia, kad tinkama prieiga prie vandens tiekimo, sanitarijos ir higienos (WASH) paslaugų ir teisė į sveikatą ir gyvybę yra tarpusavyje susijusios ir tai yra būtinos visuomenės sveikatos ir žmogaus socialinės raidos sąlygos; pabrėžia saugaus vandens būtinybę kalbant apie pandemijas ir ragina Komisiją, valstybes nares ir trečiąsias valstybes imtis atitinkamų priemonių bei vykdyti atitinkamas strategijas ir politiką, kad visiems žmonėms būtų galima suteikti tinkamą apsaugą; 3. pabrėžia, kad pripažįstant žmogaus teisę į saugų geriamąjį vandenį ir sanitarijos paslaugas buvo žengtas esminis žingsnis didesnio socialinio ir aplinkos teisingumo link; tvirtina, kad būtų galima daryti didesnę pažangą, jei šis sektorius būtų laikomas svarbesniu politiniu prioritetu ir užtikrinamas geresnis politikos įgyvendinimas ir stebėsena, veiksmingesnis finansavimas, atskaitomybė ir visuomenės dalyvavimas, ypač labiausiai marginalizuotų visuomenės grupių dalyvavimas, visų pirma besivystančiose šalyse; pabrėžia, kad skiriant ES finansavimą ir rengiant paramos programas itin svarbiu prioritetu reikėtų laikyti paramą saugaus geriamojo vandens teikimui ir sanitarijai; 4. primena apie valstybių narių atsakomybę propaguoti ir ginti visas žmogaus teises, kurios yra visuotinės, nedalomos, viena nuo kitos priklausomos ir tarpusavyje susijusios, taip pat apie tai, kad šios teisės turi būti propaguojamos ir taikomos teisingai, visiems vienodai ir nediskriminuojant; todėl pakartoja, kad valstybės privalo užtikrinti visuotinę galimybę gauti pakankamą kiekį tinkamo ir įperkamo kokybiško ir saugaus geriamojo vandens ir geresnes galimybes gauti vandens sanitarijos ir higienos tikslais; primena, kad teisė į vandenį įpareigoja užtikrinti visiems prieinamas vandens tiekimo paslaugas; 5. primena, kad valstybės, ratifikuojančios žmogaus teisių susitarimus, įsipareigoja ginti, gerbti ir įgyvendinti tarptautiniu, regioniniu, nacionaliniu ir vietos lygmeniu prisiimtus įsipareigojimus apsaugoti šias teises; todėl mano, kad tarptautinė bendruomenė, pripažindama teisę į vandenį ir sanitarijos paslaugas, taip pat turi apsvarstyti apsaugos ir vykdymo užtikrinimo priemones, ir, į tai atsižvelgdamas, ragina ES tarptautiniu, regioniniu ir nacionaliniu lygmenimis skatinti apsaugos mechanizmus, siekiant užtikrinti, kad teisė į vandenį ir sanitarijos paslaugas valstybėse narėse būtų užtikrinama ne pasirinktinai, o privalomai; ragina ES ir valstybes nares rodyti pavyzdį ir ratifikuoti atitinkamas konvencijas, pvz., 1992 m. Tarpvalstybinių vandentakių ir tarptautinių ežerų apsaugos ir naudojimo konvenciją ir jos vandens ir sveikatos protokolą;