14.4.2023
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 132/59 Kolmapäev, 5. oktoober 2022
AE.
arvestades, et ELi veepoliitika raamdirektiivis tunnistatakse, et „vesi ei ole tavaline kaup, vaid pigem pärand, mida tuleb hoida, kaitsta ja sellisena käsitleda“; AF. arvestades, et alates 6. detsembrist 2020. aastast hakati veega kauplema Wall Streeti futuuriturul; arvestades, et puhtale joogiveele ja sanitaartingimustele juurdepääsu kui inimõigusega tegeleva ÜRO eriraportööri Pedro Arrojo sõnul on vesi meie ühiskonna jaoks elutähtsate väärtuste kogum, mida turuloogika ei tunnista ja seetõttu ei saa seda piisavalt hallata ning veelgi vähem saab seda teha spekulatsioonidele altis finantsruumis; arvestades, et mitme ÜRO eksperdi sõnul rikub spekulatiivse loogika kohaldamine inimeste elu ja väärikuse jaoks oluliste esmatarbekaupade haldamise suhtes vaesuses elavate inimeste inimõigusi, süvendab soolist ebavõrdsust ja suurendab tõrjutud kogukondade kaitsetust; AG. arvestades, et valitsustel on kohustus tagada kõigile vajaliku vee ja sanitaartingimuste miinimumtaseme; arvestades, et puhtale joogiveele ja sanitaartingimustele juurdepääsu kui inimõigusega tegeleva ÜRO eriraportööri 16. juuli 2021. aasta aruandes rõhutatakse, et vett tuleks pidada avalikuks hüveks ja seda tuleks majandada inimõigustel põhineva lähenemisviisi alusel, mis tagab õiguse veele ja sanitaartingimustele ning veeökosüsteemide kestlikkuse; arvestades, et veevarustus ja sanitaartingimused on üldhuviteenused ning et veemajandustsüklist saadav tulu peaks katma sellega seotud kulud ning selle taseme parandamise, tingimusel et kaitstakse avalikku huvi; AH.
arvestades, et nagu on tunnistatud ELi inimõigustealastes suunistes puhta joogivee ja sanitaartingimuste kohta, on riigid kohustatud neid õigusi austama, kaitsma ja järgima ning kolmandad isikud peaksid rangelt hoiduma sekkumast vee ja sanitaartingimustega seotud õiguste kasutamisse; AI. arvestades, et sanitaarteenuste ahela töötajad seisavad silmitsi paljude riskidega, sealhulgas ebakindlatest töötingimustest tulenevate terviseriskidega; arvestades, et nad on sageli mitteametlikud töötajad, kes ei ole tööõigustega kaitstud; arvestades, et õigus veele ja sanitaartingimustele ei tohiks kahjustada sanitaartöötajate ohutust, väärikust ega heaolu; 1. kinnitab veel kord õigust puhtale joogiveele ja sanitaartingimustele kui inimõigust, kusjuures need õigused on üksteist täiendavad; rõhutab, et juurdepääs puhtale joogiveele on tervisliku ja väärika elu jaoks hädavajalik ning on inimväärikuse arenguks esmatähtis; rõhutab, et õigus veele on ülioluline eeltingimus teiste õiguste kasutamiseks, ning seega peab see juhinduma avaliku huvi ja ühise hüve loogikast; 2. rõhutab, et piisav juurdepääs veevarustusele, sanitaartingimustele ja hügieenile ning õigus tervisele ja elule on üksteisest sõltuvad ning on rahvatervise ja inimarengu oluline eeltingimus; rõhutab pandeemiaid silmas pidades vajadust puhta vee järele ning nõuab, et komisjon, liikmesriigid ja kolmandad riigid võtaksid vastu asjakohaseid meetmed, strateegiad ja poliitika, et kõigile inimestele oleks võimalik tagada piisav kaitse; 3. rõhutab, et puhtale joogiveele ja sanitaartingimustele juurdepääsu õiguse tunnustamine inimõigusena oli oluline samm teel suurema sotsiaalse ja keskkonnaalase õigluse poole; kinnitab, et edusamme on võimalik parandada, kui sellele sektorile omistataks suurem poliitiline prioriteet ja tagataks vastava poliitika parem rakendamine ja järelevalve, tõhusam rahastamine, vastutuse võtmine ja avalikkuse osalemine, eelkõige ühiskonna kõige tõrjutumate rühmade seas, eriti arengumaades; rõhutab, et puhta joogivee ja sanitaartingimuste alane abi peaks ELi vahendite eraldamisel ja abi kavandamisel olema esmatähtis; 4. tuletab meelde riikide kohustust edendada ja kaitsta kõiki inimõigusi, mis on universaalsed, jagamatud, üksteisest sõltuvad ja omavahel seotud ning neid tuleks edendada ja austada õiglasel, erapooletul ja mittediskrimineerival viisil; kinnitab seetõttu veel kord, et riigid peavad tagama üldise, nõuetekohase ja taskukohase juurdepääsu piisavale, kvaliteetsele ja puhtale joogiveele ning parema juurdepääsu kanalisatsioonis ja hügieeni eesmärgil kasutatavale veele; tuletab meelde, et õigus veele tähendab, et veevarustusteenused peavad olema kõigile kättesaadavad; 5. tuletab meelde, et riigid, kes ratifitseerivad inimõigusi käsitleva lepingu, kohustuvad kaitsma, järgima ja täitma nende õiguste kaitsmise rahvusvahelise, riikliku, piirkondliku ja kohaliku tasandi raamistikus võetud kohustusi; leiab sellega seoses, et rahvusvaheline üldsus peab veele ja sanitaartingimustele juurdepääsu õiguse tunnustamisel nägema ette kaitse- ja jõustamismehhanismid, ning kutsub seetõttu ELi üles edendama kaitsemehhanisme rahvusvahelisel, piirkondlikul ja riiklikul tasandil, tagamaks, et vett ja sanitaartingimusi käsitleva õiguse järgimine ei ole riikide jaoks vabatahtlik, vaid nõutav; kutsub ELi ja liikmesriike üles näitama eeskuju ja ratifitseerima asjakohased konventsioonid, nagu vee ja tervise protokoll ning 1992. aasta piiriveekogude ja rahvusvaheliste järvede kaitse ja kasutamise konventsioon;