C 127/48
CS
Úřední věstník Evropské unie
11.4.2023
Návrhová žádání Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
— zrušil prováděcí rozhodnutí Evropské komise C(2022) 8645 final ze dne 2. prosince 2022 o schválení strategického plánu Itálie SZP na období 2023-2027 v rozsahu, v němž toto rozhodnutí při uvedení intervencí zaměřeních na plnění specifických cílů v oblasti životního prostředí a klimatu stanoví jakožto závazek, jehož splnění je podmínkou pro poskytnutí podpory, zákaz agronomického používání biokalů a jiného odpadu rekuperovaného při operacích R10 podle části IV legislativního nařízení č. 152/2006 a ukládá povinnost výhradního používání hnojiv uznaných podle nařízení (EU) 2019/1009 nebo organických hnojiv, na jejichž složky se vztahuje toto nařízení.
Žalobní důvody a hlavní argumenty Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.
1.
První žalobní důvod vycházející z porušení nařízení (EU) 2021/2115 (1) a porušení sdělení Evropské komise „Ensuring availability and affordability of fertilizers – COM (2022) 590 final“ ze dne 9. listopadu 2022.
— Nařízení (EU) 2021/2115, které upravuje poskytování podpor v zemědělství, neobsahuje žádné ustanovení, které by zakazovalo používání biokalů a výrobků z nich; jejich používání je naopak podporováno v rámci SZP i samotnou Evropskou komisí, která jasně podpořila používání kalů v zemědělství ve sdělení „Ensuring availability and affordability of fertilizers – COM (2022) 590 final“ ze dne 9. listopadu 2022.
2.
Druhý žalobní důvod vycházející z porušení směrnice 2008/98/ES (2) a směrnice EU 2018/851 (3), zásad oběhového hospodářství, směrnice 86/278/EHS (4) a nařízení (EU) 2019/1009 (5) ze dne 5. června 2019.
— Obecný zákaz používání biokalů a hnojiv z něj prostřednictvím jejich rekuperace v zemědělství, jenž byl zakotven v Národním strategickém plánu na období 2023-2027 (NSP) schváleném Komisí, a tudíž znevýhodnění této činnosti oproti hnojivům uvedeným v nařízení (EU) č. 2019/1009, je jasně v rozporu se současným modelem rozvoje zvoleným na unijní úrovni, který se zakládá na tzv. „oběhovém hospodářství“ a na využívání odpadu k výrobě energie, zejména s cílem zachovat přírodní zdroje, a nezohledňuje to, že se nařízení (EU) 2019/1009 v současnosti v Itálii neuplatňuje, a ani implicitně jím nebyla zrušena směrnice EHS/86/278, přičemž ponechává nedotčené italské právní předpisy o hnojivech (legislativní nařízení č. 75/2010).
3.
Třetí žalobní důvod vycházející z porušení směrnice 86/278/EHS a narušení trhu a hospodářské soutěže na úkor hospodářských subjektů působících v odvětví rekuperace biokalů.
— Obecný zákaz používání biokalů prostřednictvím jejich rekuperace v zemědělství způsobuje nepřípustné a neodůvodněné narušení hospodářské soutěže, které je nejen v rozporu se směrnicí 86/278/EHS, ale narušuje postavení hospodářských subjektů působících v odvětví rekuperace biokalů na trhu tím, že je znevýhodňuje oproti výrobcům jiných organických a chemických hnojiv.
4.
Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 296 druhého pododstavce SFEU, nařízení (EU) 2021/2115 a směrnice 86/278/EHS: neprošetření zkreslení skutkového stavu, nesplnění podmínek, rozporuplnost, zjevná nelogičnost, rozdílné zacházení a závažný nedostatek odůvodnění.
— NSP schválený Komisí je v rozsahu, v němž zakazuje používání biokalů a jiného odpadu rekuperovaného v R10 a hnojiv, na která se nevztahuje nařízení (EU) 2019/1009, je zjevně neodůvodněný, což svědčí o absenci podkladů pro učinění takovéhoto závěru, jakož i o jeho rozporu se zásadami zakotvenými v právních předpisech o využití biokalů v zemědělství, což vede k nepřijatelnému nerovnému zacházení oproti jiným hnojivům.