C 125/464
SV
Europeiska unionens officiella tidning
5.4.2023
Torsdagen, 15 september 2022
B.
Det framgår av artikel 49 i EU-fördraget, som ger varje europeisk stat möjlighet att ansöka om att bli medlem i Europeiska unionen, att Europeiska unionen består av stater som frivilligt har förbundit sig att följa de gemensamma värden som avses i artikel 2 i EU-fördraget, som respekterar dessa värden och som åtar sig att främja dem, då EU-lagstiftningen bygger på den grundläggande premissen att varje medlemsstat delar dessa gemensamma värden med alla andra medlemsstater, och erkänner att dessa medlemsstater delar dem (5).
C.
Denna premiss innebär och motiverar att det råder ett ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna om att dessa värden kommer att erkännas och att den unionsrätt genom vilken de genomförs kommer att iakttas (6).
D.
En medlemsstats efterlevnad av de värden som anges i artikel 2 i EU-fördraget är ett villkor för att den medlemsstaten ska kunna åtnjuta alla rättigheter som följer av tillämpningen av fördragen.
Varje kränkning av EU:s grundläggande värden av en medlemsstats regering innebär oundvikligen ett angrepp på medborgarnas personliga frihet, politiska och sociala rättigheter samt deras välstånd och välbefinnande.
Ungern har själv anslutit sig till de värden som fastställs i artikel 2 i EU-fördraget.
E.
Principen om lojalt samarbete i artikel 4.3 i EU-fördraget ålägger unionen och medlemsstaterna att respektera och bistå varandra när det gäller att fullgöra de skyldigheter som följer av fördragen, och medlemsstaterna är skyldiga att vidta alla lämpliga åtgärder, både allmänna och särskilda, för att säkerställa att de skyldigheter fullgörs som följer av fördragen eller av unionens institutioners akter.
F.
I artikel 19 i EU-fördraget ges ett konkret uttryck för värdet av rättsstatsprincipen som bekräftas i artikel 2 i EU-fördraget, och ansvaret för att säkerställa fullständig tillämpning av EU-rätten i alla medlemsstater och rättsligt skydd av enskilda personers rättigheter enligt den lagstiftningen anförtros nationella domstolar och EU-domstolen (7).
G.
En klar risk för att en medlemsstat allvarligt åsidosätter de värden som anges i artikel 2 i EU-fördraget berör inte bara den enskilda medlemsstat där risken uppstår, utan påverkar även övriga medlemsstater, deras ömsesidiga förtroende, unionens själva natur och unionsmedborgarnas grundläggande rättigheter enligt unionsrätten.
H.
Tillämpningsområdet för artikel 7 i EU-fördraget är inte begränsat till skyldigheterna enligt fördragen, såsom i artikel 258 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), och unionen kan bedöma om det finns en klar risk för ett allvarligt åsidosättande av de gemensamma värdena på områden som omfattas av medlemsstaternas befogenheter.
I. Situationen i Ungern har inte åtgärdats i tillräcklig utsträckning på flera år och många problem kvarstår, och under tiden har många nya frågor uppstått, vilket har en negativ inverkan på bilden av unionen, liksom dess effektivitet och trovärdighet när det gäller att försvara grundläggande rättigheter, mänskliga rättigheter och demokrati globalt, och visar på behovet av att ta itu med dem genom samordnade unionsåtgärder.
J. Efter ad hoc-delegationen från parlamentets utskott för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor till Budapest (Ungern), den 29 september–1 oktober 2021, hyser majoriteten av delegationsmedlemmarna fortfarande allvarliga farhågor om demokratin, rättsstatsprincipen och de grundläggande rättigheterna i landet.
Delegationen har dragit slutsatsen att situationen inte har förbättrats sedan 2018, utan i stället har försämrats.
K. Ungerns regering bortser från principen om EU-rättens företräde, såsom den fastställs i domstolens rättspraxis, men vänder sig till EU-domstolen när det gäller att väcka talan mot befintliga europeiska rättsakter.
L.
Det ungerska parlamentet antog den 19 juli 2022 en resolution med krav på att Europaparlamentets befogenheter ska begränsas och att ledamöter av Europaparlamentet ska utses i stället för att väljas.
(5) (6) (7)
Dom av den 24 juni 2019, Europeiska kommissionen mot Polen, C-619/18, ECLI:EU:C:2019:531, punkt 42.
Domstolens yttrande av den 18 december 2014, yttrande enligt artikel 218.11 i EUF-fördraget, 2/13, ECLI:EU:C:2014:2454, punkt 168.
Dom av den 27 februari 2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses mot Tribunal de Contas, C-64/16, EU:C:2018:117, punkt 32.