5.4.2023
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 125/405 Onsdagen, 14 september 2022
(8a)
De förhållanden som anses nödvändiga för att potentialen för förnybar energi i europeiska havsområden ska kunna utnyttjas, inbegripet vattnet kring öarna och de yttersta randområdena, varierar.
Följaktligen åtar sig unionen att införa alternativa tekniker som inte påverkar havsmiljön negativt för dessa områden av särskilt intresse.
(8b)
För att den förnybara energins potential i alla europeiska hav och världshav ska kunna utnyttjas måste hänsyn tas till den geografiska mångfalden och de alternativa användningsområdena för den marina miljön, och det kräver ett betydligt bredare urval av tekniska lösningar.
Exempel på sådana lösningar är flytande havsbaserade vindkraft- och solkraftverk, vågenergi, havsströmmar och tidvatten, differentieringen i temperatur- eller salthaltsgradienter, uppvärmning och avkylning av haven, geotermisk energi samt havsbiomassa (alger).
(8c)
Projekt inom förnybar energi som uppförs på landsbygden och på jordbruksmark i allmänhet bör styras av principerna om proportionalitet, komplementaritet och kompensation.
Medlemsstaterna bör se till att förnybara projekt placeras ut på ett strukturerat sätt för att förhindra förlust av jordbruksmark samt främja utveckling och användning av lämplig teknik som gör det möjligt att förena produktionen av förnybar energi med jordbruks- och animalieproduktion.
(9)
Marknaden för energiköpsavtal om förnybar energi växer snabbt och erbjuder en kompletterande ingång till marknaden för produktion av förnybar energi, vid sidan av medlemsstaternas stödsystem eller direktförsäljning på grossistmarknaden.
Samtidigt ger dessa avtal producenten tryggheten av en viss inkomst, medan användaren kan dra nytta av ett stabilt elpris.
Marknaden för energiköpsavtal om förnybar energi är fortfarande begränsad till ett litet antal medlemsstater och stora företag, och betydande administrativa, tekniska och finansiella hinder kvarstår inom stora delar av unionsmarknaden.
Utöver energiköpsavtal om förnybar energi bör kommissionen bedöma hindren för införandet av energiköpsavtal om förnybar energi för värme och kyla, som kommer att bli allt viktigare för att uppnå EU:s klimatmål och mål för förnybar energi.
De befintliga åtgärderna i artikel 15 för att uppmuntra till användning av energiköpsavtal om förnybar energi bör därför stärkas ytterligare genom att man undersöker hur kreditgarantier kan användas för att minska de finansiella riskerna med dessa avtal, med beaktande av att dessa garantier, om de är offentliga, inte bör tränga ut privat finansiering.
(10)
Alltför komplicerade och utdragna administrativa förfaranden utgör ett stort hinder för utbyggnaden av förnybar energi.
De administrativa förfarandena och tillståndsförfarandena behöver göras smidigare för att minska den administrativa bördan för både projekt för förnybar energi och relaterade projekt för nätinfrastruktur.
Inom ett år efter det att detta direktiv har trätt i kraft bör kommissionen se över riktlinjer för tillståndsgivning för att förkorta och förenkla förfarandena för nya projekt och uppgradering av projekt för förnybar energi.
Centrala resultatindikatorer bör utvecklas i samband med dessa riktlinjer.
(10a) Lokala och regionala myndigheter är nyckelaktörer när det gäller att göra det lättare för Europa att uppnå sina
energi- och klimatmål.
Energiproduktion på lokal nivå är avgörande för att främja produktion av förnybar energi, minska externt energiberoende och minska energifattigdomen.
(11)
Byggnader har en stor outnyttjad potential att bidra till minskningen av växthusgasutsläppen i unionen på ett verkningsfullt sätt.
Det kommer att behövas en utfasning av fossila bränslen för uppvärmning och kylning inom denna sektor genom en ökad andel förnybar energi, särskilt på lokal nivå, för att ambitionen i den europeiska klimatlagen om att uppnå unionens mål om klimatneutralitet ska uppfyllas.
Framstegen när det gäller användning av förnybara energikällor för uppvärmning och kylning har dock stagnerat under det senaste årtiondet, och de bygger till stor del på ökad användning av biomassa.
Utan att fastställa vägledande mål för att öka produktionen och användningen av förnybar energi i byggnader kommer det inte att finnas möjlighet att följa framstegen och identifiera flaskhalsar i användningen av förnybar energi.
Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att räkna in spillvärme och spillkyla i det vägledande målet för förnybar energi i byggnader, upp till en gräns på 20 %, med en övre gräns på 54 %.
Dessutom kommer fastställandet av mål att ge investerarna en långsiktig signal, även för perioden omedelbart efter 2030.
Det kommer att komplettera skyldigheterna i fråga om energieffektivitet och