2023.4.5.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
C 125/405 2022. szeptember 14., szerda
(8a)
Az európai tengerekben és óceánokban – többek között a szigetek környékén és a legkülső régiókban – a megújuló energiában rejlő lehetőségek kiaknázásához szükségesnek tartott feltételek eltérők.
Az Unió ezért alternatív technológiák kifejlesztését kezdi meg, amelyek képesek arra, hogy ne gyakoroljanak negatív hatást a tengeri környezetre e különösen fontos övezetekben.
(8b)
Európa minden tengeri és óceáni területén ki kell aknázni a megújuló energiában rejlő potenciális lehetőségeket, és mivel ennek során figyelembe kell venni a tengeri környezet földrajzi sokféleségét és hasznosításának alternatív módjait, sokkal szélesebb körű technológiai megoldásokra van szükség.
Az ilyen megoldások közé tartoznak az úszó tengeri szél- és naperőműparkok, a hullám-, az áramlat- és árapály energia, a hőmérséklet-gradiensek és a sótartalom-gradiensek közötti különbség, a tengervízzel való hűtés és fűtés, a geotermikus energia és a tengeri biomassza (algák).
(8c)
A megújuló energiával kapcsolatos projektek vidéki területeken (és általánosságban véve mezőgazdasági területeken) történő létesítését az arányosság, a komplementaritás és a kompenzáció elvének kell vezérelnie.
A tagállamoknak biztosítaniuk kell a megújulóenergia-projektek rendezett módon történő megvalósítását, elkerülve termőföldek elvesztését és ösztönözve a megújulóenergia-termelést a mezőgazdasági termeléssel és az állattenyésztéssel összeegyeztető technológiák kifejlesztését és alkalmazását.
(9)
A megújulóenergia-vásárlási megállapodások piaca gyorsan növekszik, és a tagállamok támogatási rendszerei mellett kiegészítő utat biztosít a megújulóenergia-termelés piacához vagy közvetlenül a nagykereskedelmi villamos­ energia-piacon történő értékesítéshez.
Ugyanakkor e megállapodások a termelő számára bizonyos biztos bevételi forrást jelentenek, a felhasználók pedig stabil villamosenergia-árat élvezhetnek.
A megújulóenergia-vásárlási megállapodások piaca továbbra is néhány tagállamra és nagyvállalatra korlátozódik, és az uniós piac nagy részén továbbra is jelentős adminisztratív, technikai és pénzügyi akadályok állnak fenn.
A megújuló energia vásárlására vonatkozó megállapodások mellett a Bizottság felméri a fűtési és hűtési célú megújulóenergia-vásárlási megállapodások bevezetésének akadályait, e megállapodások ugyanis egyre nagyobb szerepet játszanak majd az Unió éghajlat-politikai és megújulóenergia-célkitűzéseinek elérésében.
A 15. cikkben foglalt, a megújuló energia vásárlására vonatkozó megállapodások alkalmazásának ösztönzésére irányuló meglévő intézkedéseket ezért tovább kell erősíteni azáltal, hogy feltárják az ilyen megállapodások pénzügyi kockázatainak csökkentésére felhasználható hitelgarancia-lehetőségeket, figyelembe véve, hogy e garanciáknak – amennyiben állami garanciákról van szó – nem szabad kiszorítaniuk a magánfinanszírozást.
(10)
A túlságosan bonyolult és indokolatlanul hosszadalmas adminisztratív eljárások jelentős mértékben akadályozzák a megújuló energia hasznosítását.
A megújulóenergia-projektek és a hozzájuk kapcsolódó hálózati infrastruktu­ rális projektek adminisztratív terheinek megkönnyítése érdekében az adminisztratív és engedélyezési eljárások további egyszerűsítésére van szükség.
A Bizottságnak az új megújulóenergia-projektekre vonatkozó engedélyezési eljárások lerövidítése és egyszerűsítése érdekében az ezen irányelv hatálybalépésétől számított egy éven belül felül kell vizsgálnia az engedély megadására vonatkozó iránymutatásokat.
A fő teljesítménymutatókat ezen iránymutatások összefüggésében kell kidolgozni.
(10a) A helyi és regionális önkormányzatok kulcsszerepet játszanak abban, hogy Európa közelebb kerüljön energiaügyi
és éghajlat-politikai célkitűzéseinek eléréséhez.
A helyi szintű energiatermelés alapvető fontosságú a meg­ újulóenergia-termelés előmozdítása, a külső energiafüggőség csökkentése és az energiaszegénységi arányok csökkentése szempontjából.
(11)
Az épületek – a bennük rejlő potenciál kiaknázásával – hatékonyan hozzájárulhatnak ahhoz, hogy az Unióban csökkenjen az üvegházhatást okozó gázok kibocsátása.
Ebben az ágazatban a megújulóenergia-termelés és -felhasználás részarányának növelésével a fűtés és a hűtés dekarbonizációjára lesz szükség – különösen helyi kontextusban – ahhoz, hogy teljesülhessen az európai klímarendeletben meghatározott uniós klímasemlegességi célkitűzés elérésére irányuló törekvés.
Az elmúlt évtizedben azonban stagnált a megújuló energiaforrások fűtési és hűtési célú, nagyrészt a biomassza fokozott felhasználásán alapuló alkalmazása.
A megújuló energia épületekben történő termelésének és felhasználásának növelésére irányuló indikatív célok kitűzése nélkül nem lesz lehetőség az előrehaladás nyomon követésére és a megújuló energiaforrások elterjedésében jelentkező szűk keresztmetszetek azonosítására.
A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy a hulladékhőt és a hulladék hűtőhatást 20 %-os korlátig beszámítsák az épületekben felhasznált megújuló energiára vonatkozó indikatív célkitűzésbe, 54 %-os felső határ mellett.
Emellett a célok meghatározása hosszú távú jelzést ad a befektetőknek, többek között a közvetlenül 2030 után következő időszakra vonatkozóan is.
Így bővülnek az épületek energiahatékonyságával és energetikai teljesítményével kapcsolatos kötelezettségek, és biztosítható az energiahatékonyság elsődlegességére