5.4.2023
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
C 125/405 Keskiviikko 14. syyskuuta 2022
(8 a)
Uusiutuvan energian potentiaalin hyödyntämisen kannalta tarpeelliseksi katsotut edellytykset vaihtelevat Euroopan merten ja valtamerten välillä, saaret ja syrjäisimmät alueet mukaan luettuina.
Siksi unioni sitoutuu luomaan näitä alueita varten, joilla on erityistä merkitystä, vaihtoehtoisia teknologioita, joilla voidaan välttää meriympäristöön kohdistuvat kielteiset vaikutukset.
(8 b)
Jotta kaikkien Euroopan merten ja valtamerten uusiutuvan energian potentiaalia voitaisiin hyödyntää, täytyy ottaa huomioon maantieteelliset erot ja meriympäristön vaihtoehtoiset käyttötarkoitukset, ja tämä edellyttää huomattavasti laajempaa teknologisten ratkaisujen kokonaisuutta.
Näihin ratkaisuihin sisältyvät kelluvat merituuli- ja meriaurinkopuistot, aalto-, virtaus- ja vuorovesivoima, lämpö- ja suolagradienttien differentiaalit, merivesijäähdytys ja -lämmitys, geoterminen energia ja meren biomassa (levät).
(8 c)
Uusiutuvan energian hankkeiden käynnistämistä maaseudulla ja yleisemminkin maatalousmaalla olisi ohjattava suhteellisuus-, täydentävyys- ja korvaavuusperiaatteiden mukaisesti.
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että uusiutuvan energian hankkeet toteutetaan hallitusti, jotta vältetään maatalousmaan menettäminen, ja kannustettava kehittämään ja käyttämään asianmukaisia teknologioita, jotka auttavat sovittamaan yhteen uusiutuvan energian tuottamisen sekä maataloustuotannon ja karjankasvatuksen.
(9)
Uusiutuvan sähkön ostosopimusmarkkinat kasvavat nopeasti ja tarjoavat täydentävän reitin uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian markkinoille jäsenvaltioiden tukijärjestelmien tai suoraan sähkön tukkumarkkinoille myynnin lisäksi.
Samalla sopimukset takaavat tuottajalle tietyn tuoton, kun taas käyttäjä voi hyötyä vakaasta sähkön hinnasta.
Uusiutuvan sähkön ostosopimusmarkkinat ovat yhä vain harvan jäsenvaltion ja suuryrityksen käytössä, ja suuressa osassa unionin markkinoita on edelleen olemassa merkittäviä hallinnollisia, teknologisia ja taloudellisia esteitä.
Uusiutuvan energian ostosopimusten lisäksi komissio arvioi uusiutuvaa energiaa käyttävän lämmityksen ja jäähdytyksen ostosopimusten käyttöönoton esteitä.
Näillä sopimuksilla on jatkossa entistä suurempi merkitys EU:n ilmastotavoitteiden ja uusiutuvaa energiaa koskevien tavoitteiden saavuttamisessa.
Sen vuoksi 15 artiklan mukaisia toimenpiteitä, joilla kannustetaan uusiutuvan energian ostosopimusten käyttöönottoon, olisi edelleen vahvistettava selvittämällä luottotakuiden käyttöä näihin sopimuksiin liittyvien taloudellisten riskien pienentämiseksi, ja lisäksi olisi otettava huomioon, että kun tällaiset takuut ovat julkisia, ne eivät saisi syrjäyttää yksityistä rahoitusta.
(10)
Liian monimutkaiset ja pitkäkestoiset hallinnolliset menettelyt ovat merkittävä este uusiutuvan energian tuotannolle.
Hallinnollisten menettelyjen ja lupamenettelyjen virtaviivaistaminen on tarpeen sekä uusiutuvan energian hankkeiden että niihin liittyvien verkkoinfrastruktuurihankkeiden aiheuttaman hallinnollisen taakan keventä­ miseksi.
Komission olisi vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta tarkistettava lupien myöntämistä koskevia suuntaviivoja uusien uusiutuvan energian hankkeiden sekä uusiutuvaa energiaa käyttävien voimalaitosten päivittämistä ja uusiutuvan energian jalostamista koskevien hankkeiden lupaprosessien lyhentämiseksi ja yksinkertaistamiseksi.
Näiden suuntaviivojen yhteydessä olisi kehitettävä keskeisiä tulosindikaattoreita.
(10 a) Alue- ja paikallisviranomaiset ovat keskeisiä toimijoita, jotta unioni voi päästä lähemmäs energia- ja
ilmastotavoitteidensa saavuttamista.
Paikallistason energiantuotanto on ratkaisevan tärkeää uusiutuvan energian tuotannon edistämiseksi, riippuvuuden vähentämiseksi ulkoisesta energiasta ja energiaköyhyyden vähentämiseksi.
(11)
Rakennuksiin liittyy huomattavia mahdollisuuksia edistää kasvihuonekaasupäästöjen tehokasta vähentämistä unionissa, ja nämä mahdollisuudet ovat vielä hyödyntämättä.
Eurooppalaisessa ilmastolaissa asetetun unionin kunnianhimoisen ilmastoneutraaliustavoitteen saavuttamiseksi tällä alalla tarvitaan lämmityksen ja jäähdytyksen hiilestä irrottamista lisäämällä uusiutuvan energian tuotannon ja käytön osuutta erityisesti paikallisesti.
Edistyminen uusiutuvien energialähteiden käytössä lämmityksessä ja jäähdytyksessä on kuitenkin ollut hidasta kuluneella vuosikymmenellä, ja se on perustunut paljolti biomassan käytön lisääntymiseen.
Ellei uusiutuvan energian tuotannon ja käytön lisäämiselle rakennuksissa aseteta ohjeellisia tavoitteita, edistymistä ei pystytä seuraamaan eikä uusiutuvien energialähteiden käyttöönoton pullonkauloja tunnistamaan.
Jäsenvaltioiden olisi voitava ottaa hukkalämpö ja -kylmä huomioon rakennuksiin sovellettavan uusiutuvaa energiaa koskevan ohjeellisen tavoitteen saavuttamisessa enintään 20 prosenttiin asti siten, että ylärajana on 54 prosenttia.
Lisäksi tavoitteiden asettaminen antaa pitkän aikavälin signaalin sijoittajille myös välittömästi vuotta 2030 seuraavalle kaudelle.
Tällä täydennetään yleiseen energiatehokkuuteen ja rakennusten energiatehokkuuteen liittyviä velvoitteita ja noudatetaan