C 112/28
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
27.3.2023
Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos
Concluziile recurentului Recurentul solicită Curții:
— anularea Hotărârii Tribunalului din 30 noiembrie 2022 în cauzele conexate T-316/14 RENV și T-148/19 în măsura în care privește respingerea acțiunilor în anulare formulate împotriva Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/513 (1) al Consiliului din 26 martie 2015, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/1325 (2) al Consiliului din 31 iulie 2015, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/2425 (3) al Consiliului din 21 decembrie 2015, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1127 (4) al Consiliului din 12 iulie 2016, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/150 (5) al Consiliului din 27 ianuarie 2017, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/1420 (6) al Consiliului din 4 august 2017, a Deciziei (PESC) 2019/25 (7) a Consiliului din 8 ianuarie 2019 și a Deciziei (PESC) 2019/1341 (8) a Consiliului din 8 august 2019, în măsura în care privesc PKK (cunoscut și sub denumirile de KADEK și de KONGRA-GEL);
— pronunțarea definitivă cu privire la aspectele care fac obiectul prezentului recurs și anularea regulamentelor de punere în aplicare și a deciziilor menționate, în măsura în care privesc PKK (cunoscut și sub denumirile de KADEK și de KONGRA-GEL);
— obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurent în cadrul prezentului recurs și în cauzele conexate T-316/14 RENV și T-148/19, majorate cu dobânzile aferente.
Motivele și principalele argumente Recurentul susține că Tribunalul a săvârșit în hotărârea atacată următoarele erori:
I.
Tribunalul a săvârșit o eroare de drept cu privire la articolul 1 alineatul (3) primul paragraf din Poziția comună (9) 2001/931 (denumită în continuare „PC 931”), în special în ceea ce privește interpretarea dată „scopurilor” menționate în aceasta și aplicarea sa în speță.
Tribunalul a concluzionat în mod eronat că motivul întemeiat pe încălcarea articolului 1 alineatul 3 din PC 931 trebuie respins.
II.
Tribunalul a considerat în mod eronat că Consiliul putea invoca ordinul ministrului de interne al Regatului Unit din 29 martie 2001 (denumit în continuare „decizia UK 2001”) ca fiind o decizie în sensul articolului 1 alineatul (4) din PC 931, întrucât nu este clar dacă evenimentele menționate în expunerea de motive în legătură cu decizia UK 2001 stau la baza deciziei UK 2001, evenimentele respective sunt depășite și nu susțin concluzia potrivit căreia recurentul era un grup terorist în sensul articolului în cauză.
Tribunalul a concluzionat în mod eronat că motivul întemeiat pe încălcarea articolului 1 alineatele 3 și 4 din PC 931 trebuie respins în măsura în care măsurile atacate se întemeiază pe decizia UK 2001.
III.
Tribunalul a considerat în mod eronat că reexaminarea efectuată de Consiliu era conformă cu obligațiile care decurg din articolul 1 alineatul (6) din PC 931, că aceasta a fost efectuată în mod corespunzător și că motivul recurentului întemeiat pe încălcarea de către Consiliu a articolului 1 alineatul (6) trebuie respins în ceea ce privește măsurile din 2015-2017 și deciziile din 2019.
IV.
Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește principiul proporționalității și l-a aplicat în mod eronat în prezenta cauză.