C 112/28
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
27.3.2023.
Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste
Prasījumi Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:
— atcelt Vispārējās tiesas 2022. gada 30. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-316/14 RENV un T-148/19 daļā, kurā tas attiecas uz noraidītajām atcelšanas prasībām, ka bija celtas par Padomes īstenošanas regulu (ES) 2015/513 (1) (2015. gada 26. marts), Padomes īstenošanas regulu (ES) 2015/1325 (2) (2015. gada 31. jūlijs), Padomes īstenošanas regulu (ES) 2015/2425 (3) (2015. gada 21. decembris), Padomes īstenošanas regulu (ES) 2016/1127 (4) (2016. gada 12. jūlijs), Padomes īstenošanas regulu (ES) 2017/150 (5) (2017. gada 27. janvāris), Padomes īstenošanas regulu (ES) 2017/1420 (6) (2017. gada 4. augusts), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/25 (7) (2019. gada 8. janvāris) un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/1341 (8) (2019. gada 8. augusts), ciktāl tie attiecas uz PKK (a.k.a.
KADEK a.k.a.
KONGRA-GEL);
— pasludināt galīgo spriedumu par jautājumiem, kas ir šīs apelācijas sūdzības priekšmets, un atcelt šīs īstenošanas regulas un lēmumus, ciktāl tie attiecas uz PKK (a.k.a.
KADEK a.k.a.
KONGRA-GEL);
— piespriest Padomei atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā apelācijā un apvienotajās lietās T-316/14 RENV un T-148/19, tiem pieskaitot procentus.
Pamati un galvenie argumenti Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējās tiesa esot pieļāvusi kļūdas savā spriedumā šādos aspektos:
I.
Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu attiecībā uz Kopējās nostājas (9) 2001/931 (turpmāk tekstā – “KN 931”) 1. panta 3. punkta pirmo apakšpunktu it īpaši saistībā ar “mērķiem” piešķirto interpretāciju un tās piemērošanu šajā lietā.
Vispārējā tiesa esot kļūdaini secinājusi, ka ir jānoraida prasība par apgalvoto KN 931 1. panta 3. punkta pārkāpumu.
II.
Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka Padome varēja paļauties uz UK Home Secretary [Apvienotās Karalistes Iekšlietu ministrs] 2001. gada 29. marta rīkojumu (turpmāk tekstā – “AK 2001. gada lēmums”) kā uz KN 931 1. panta 4. punkta lēmumu, jo nav skaidrs, vai notikumi, kas minēti pamatojumā saistībā ar AK 2001. gada lēmumu, ir AK 2001. gada lēmuma pamatā, jo šie notikumi bija novecojuši un neastiprina secinājumu, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir teroristu grupējums šī panta izpratnē.
Vispārējā tiesa esot kļūdaini secinājusi, ka prasība par apgalvoto KN 931 1. panta 3. punkta un 1. panta 4. punkta pārkāpumu ir jānoraida, ciktāl apstrīdētie pasākumi ir pamatoti ar AK 2001. gada lēmumu.
III.
Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka līdz ar Padomes pārskatīšanu ir izpildīti pienākumi atbilstoši KN 931 1. panta 6. punktam, ka tas ticis secināts atbilstošā un pareizā veidā un ka apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījums par to, ka Padome esot pārkāpusi 1. panta 6. punktu, esot jānoraida attiecībā uz 2015. – 2017. gadu pasākumiem un 2019. gada lēmumiem.
IV.
Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu attiecībā uz samērīguma principu un šajā lietā to neesot pareizi piemērojusi.