2023 3 27
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 112/19
2.
Ar nacionalinis teismas, siekdamas atsakyti į ankstesnį klausimą ir bandydamas nustatyti, ar egzistuoja dvi panašios kategorijos, kurios konkuruoja tarpusavyje ir kurioms pridėtinės vertės mokesčio tikslais turi būti taikomas vienodas požiūris, ar egzistuoja atskiros kategorijos, kurioms gali būti taikomas skirtingas požiūris, turi atsižvelgti tik į tai, ar abi lošimų formos vidutinio vartotojo požiūriu konkuruoja tarpusavyje, nes teikiamos paslaugos yra panašios, kai turi panašių savybių ir, remiantis naudojamu panašumo kriterijumi, tenkina tuos pačius vartotojo poreikius, ir kai esami skirtumai nedaro didelės įtakos vidutinio vartotojo sprendimui naudotis vienomis ar kitomis paslaugomis (pakeitimo kriterijus), ar jis turi atsižvelgti ir į kitus kriterijus, pavyzdžiui, ar valstybė narė turi teisę savo nuožiūra atleisti tam tikrų kategorijų lošimus nuo PVM, o kitų kategorijų lošimus apmokestinti PVM, tai, kad loterijos priklauso atskirai PVM direktyvos 135 straipsnio 1 dalies i punkte nurodytai lošimų kategorijai, į nacionalinei loterijai ir kitiems azartiniams lošimams taikomas skirtingas teisės sistemas, skirtingas kontrolės institucijas ar visuomenės ir žaidėjų apsaugos tikslus, kurių siekiama Nacionalinei loterijai taikomais teisės aktais?
3.
Ar Europos Sąjungos sutarties 4 straipsnio 3 dalyje įtvirtintas lojalaus bendradarbiavimo principas, siejamas su Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 267 straipsniu, 2006 m. lapkričio 28 d.
Tarybos direktyvos 2006/112 dėl bendros pridėtinės vertės mokesčio sistemos nuostatomis ir, kai taikytina, veiksmingumo principu, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį valstybės narės Konstituciniam Teismui leidžiama – savo iniciatyva ir neteikiant prašymo priimti prejudicinį sprendimą pagal SESV 267 straipsnį – pagal vidaus teisės nuostatą – nagrinėjamu atveju 1989 m. sausio 6 d.
Specialiojo įstatymo dėl Konstitucinio Teismo 8 straipsnį – palaikyti nacionalinės teisės nuostatų dėl pridėtinės vertės mokesčio, kurios buvo pripažintos prieštaraujančiomis nacionalinei Konstitucijai ir dėl to panaikintos ir kurių neatitikimu Sąjungos teisei buvo remiamasi pagrindžiant ieškinį dėl panaikinimo nacionaliniame teisme, tačiau pastarajam neišnagrinėjus šio skundo ir bendrai remiantis „biudžetiniais ir administraciniais sunkumais, kurių kiltų dėl jau sumokėtų mokesčių grąžinimo“, taip visiškai atimant iš PVM apmokestinamųjų asmenų teisę susigrąžinti PVM, surinktą pažeidžiant Sąjungos teisę?
4.
Jeigu atsakymas į ankstesnį klausimą būtų neigiamas, ar tos pačios nuostatos ir principai, be kita ko, aiškinami atsižvelgiant į 2008 m. balandžio 10 d.
Sprendimą Marks & Spencer, C-309/06, kuriame nustatyta, kad pagal bendruosius Sąjungos teisės principus, įskaitant mokesčių neutralumo principą, tiekimus atlikusiam ar paslaugas suteikusiam ūkio subjektui suteikiama teisė susigrąžinti iš jo per klaidą už šiuos tiekimus ar paslaugas pareikalautas sumas (2008 m. balandžio 10 d.
Sprendimas Marks & Spencer, C-309/06), ar pagal juos reikalaujama, kad atitinkama valstybė narė sugrąžintų apmokestinamiesiems asmenims PVM, surinktą pažeidžiant Sąjungos teisę, kai, kaip nagrinėjamu atveju, iš Teisingumo Teismo sprendimo, priimto atsakant į prejudicinius klausimus, vėliau paaiškėja, jog panaikintos nacionalinės teisės nuostatos neatitinka 2006 m. lapkričio 28 d.
Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos ir kad Konstitucinio Teismo sprendimas palikti panaikintų nuostatų galiojimą praeityje neatitinka Sąjungos teisės?
5.
Ar pagal 2016 m. liepos 1 d. programinio įstatymo 29, 30, 31, 32, 33 ir 34 straipsnius, kurie buvo panaikinti Konstitucinio Teismo 2018 m. kovo 22 d. sprendimu Nr.
34/2018, bet jų poveikis buvo išlaikytas ir po šios datos, nustatytas skirtingas požiūris, susijęs su jau sumokėtais mokesčiais už 2016 m. liepos 1 d. – 201[8] m. gegužės 21 d. laikotarpį, į loterijas, vykdomas tiesiogiai ar internetu, ir į kitus internetinius lošimus bei lažybas, šių loterijų organizatoriams suteikiamas atrankinis pranašumas, todėl Belgijos valstybės arba iš Belgijos valstybės išteklių teikiama pagalba, kuri iškraipo arba gali iškraipyti konkurenciją suteikdama pirmenybę tam tikroms įmonėms, yra nesuderinama su vidaus rinka, kaip tai suprantama pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnį?
6.
Jeigu atsakymas į ankstesnį klausimą būtų teigiamas, ar valstybių narių pareiga užtikrinti, kad būtų apsaugotos asmenų, nukentėjusių nuo neteisėto atitinkamos pagalbos suteikimo, teisės, kaip, be kita ko, matyti iš 2006 m. spalio 5 d.
Sprendimo Transalpine Ölleitung in Österreich, C-368/04, ar pagal lojalaus bendradarbiavimo principą ir bendruosius Sąjungos teisės principus, įskaitant mokesčių neutralumo principą, pagal kuriuos ūkio subjektas, tiekęs prekes ar teikęs paslaugas, turi teisę susigrąžinti sumas už šias prekes ar paslaugas, kurių iš jo buvo klaidingai pareikalauta (2008 m. balandžio 10 d.
Sprendimas Marks & Spencer, C-309/06), apmokestinamiesiems asmenims, kurie PVM apskaičiavo remdamiesi neteisėta valstybės pagalba, leidžiama susigrąžinti sumokėto mokesčio ekvivalentą, kaip patirtos žalos atlyginimą?