16.3.2023
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
C 100/109
3.6.
Propunerea de directivă extinde lista situațiilor de măsuri de confiscare care nu se bazează pe o hotărâre de condamnare, prevăzute în procedurile penale, la alte cazuri în care nu este posibilă o condamnare penală din cauza unor circumstanțe obiective, precum imunitatea, amnistia și expirarea termenului de prescripție.
CESE recunoaște eforturile depuse de Comisie pentru a impune limite în privința acestor cazuri, întrucât ar putea fi utilizate în mod abuziv sau folosite pentru hărțuire sau persecutare.
3.7.
Propunerea de directivă include un nou mecanism de confiscare care asigură confiscarea activelor ce nu au legătură directă cu o infracțiune prevăzută în directivă, ci se bazează pe o suspiciune privind bunuri ilegale/obținute din activități infracționale.
În pofida procedurii judiciare obligatorii care precedă ordinul de confiscare și a sarcinii probei, care impune acuzării obligația de a dovedi legătura dintre activul în cauză și activitatea infracțională, este nevoie de garanții suplimentare pentru a exclude orice posibile abuzuri în timpul procedurii.
Jurisdicțiile naționale urmează căi diferite, care variază de la confiscarea în temeiul dreptului civil sau al dreptului penal.
Directiva propusă ar trebui să cuprindă standarde privind drepturile și garanțiile procedurale ale inculpaților și să se asigure că judecătorii și procurorii beneficiază de o formare adecvată.
3.8.
Impactul limitat al dispoziției privind reutilizarea socială din Directiva privind confiscările ar însemna că statele membre trebuie să fie încurajate mai mult să includă măsuri adecvate pentru a asigura eficacitatea dispoziției.
CESE cere Comisiei Europene să fie mai ambițioasă în eforturile sale de a eficientiza reutilizarea socială a bunurilor confiscate și de a stabili un procent minim de reutilizare socială pentru statele membre.
Este extrem de important pentru coeziunea socială ca comunitățile afectate să obțină nemijlocit daune reparatorii și să beneficieze de veniturile obținute din aceste daune.
În plus, comunitățile au nevoie de o asistență mai bună pentru a-și consolida reziliența la criminalitatea organizată, iar societatea civilă trebuie să fie implicată în gestionarea și valorificarea bunurilor confiscate.
3.9.
După cum se prevede și în Directiva privind confiscările, dreptul victimelor la despăgubiri nu va fi afectat de măsurile de confiscare.
Cu toate acestea, directiva propusă nu garantează încă ierarhizarea în funcție de priorități a despăgubirii victimelor în ordinea de prioritate a creditorilor.
În același timp, cetățenii țărilor terțe nu sunt protejați suficient de propunerea de directivă și de alte acte legislative ale UE, accentul fiind pus pe cetățenii UE.
3.10.
Raportul de evaluare a impactului evidențiază următoarele deficiențe: lipsa detaliilor privind rolurile birourilor de recuperare a activelor și insuficiența resurselor umane, financiare și tehnice alocate pentru urmărirea activelor.
Directiva propusă răspunde acestor constatări și cere înființarea a cel puțin unui birou de recuperare în fiecare stat membru.
Obligația explicită de a furniza resurse adecvate pentru a garanta că birourile de recuperare a activelor sunt eficiente și eficace este binevenită.
Pe lângă această obligație, însă, nivelul național ar trebui să raporteze periodic Comisiei date cu privire la resursele alocate, astfel încât Comisia să poată evalua dacă există o fragmentare sau o lipsă de echilibru între diferitele birouri de recuperare a activelor.
3.11.
Costurile asociate gestionării activelor înghețate și/sau confiscate pot fi semnificative sau chiar pot depăși valoarea activului în cauză.
Propunerea de directivă include obligația autorităților competente de a evalua costurile înainte de a emite un ordin de înghețare.
CESE salută această măsură ca pe un instrument eficient și util menit să reducă costurile necesare și să maximizeze valoarea ulterioară a activului.
3.12.
Mecanismul de vânzare provizorie poate fi aplicat într-un număr limitat de cazuri, în prezent enumerate în directiva propusă, și este probabil să contribuie la o gestionare mai eficientă a activelor înghețate.
Deși mecanismul este disponibil în majoritatea statelor membre, el este utilizat la scară mică și cu diferențe mari.
Este probabil ca directiva propusă să consolideze utilizarea acestui mecanism, prin introducerea unei definiții unice și stabilirea condițiilor în care ar trebui utilizat.
3.13.
S-a constatat că absența unor statistici comparabile și cuprinzătoare constituie o deficiență majoră a procesului de îmbunătățire a eficacității sistemului de recuperare a activelor.
În acest sens, propunerea de directivă prevede că fiecare stat membru trebuie să instituie un registru privind recuperarea activelor, care să colecteze informații codificate de la autoritățile competente pe parcursul procesului de recuperare a activelor.
3.14.
CESE consideră că unificarea tuturor dispozițiilor legale relevante privind recuperarea activelor într-o singură directivă este în acord cu Programul privind o reglementare adecvată și funcțională (REFIT) și va ajuta autoritățile competente și părțile interesate să înțeleagă mai bine normele și să îmbunătățească punerea în aplicare și eficacitatea măsurilor menite să îmbunătățească rata de recuperare a activelor ilicite în jurisdicțiile naționale.