2023.3.16.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
C 100/109
3.6.
A javasolt irányelv bővíti azoknak a helyzeteknek a felsorolását, amikor büntetőeljárás alapján elítélés nélküli elkobzási intézkedések hozhatók, kiterjesztve azt azokra a helyzetekre, amikor a büntetőjogi felelősséget megállapító ítélet nem lehetséges objektív körülmények – mentesség, közkegyelem és az elévülési idő lejárta – miatt.
Az EGSZB elismeri az Európai Bizottság arra irányuló erőfeszítéseit, hogy korlátozza ezeknek az eseteknek a körét, mivel visszaélhetnek velük, illetve zaklatás vagy üldöztetés céljára használhatják fel őket. 3.7.
A javasolt irányelv egy új elkobzási mechanizmust tartalmaz, amely biztosítja az irányelvben felsorolt bűncselekményekhez közvetlenül nem kapcsolódó, de a jogellenesen szerzett/bűncselekményből származó vagyon gyanúján alapuló vagyonelkobzást.
A vagyonelkobzást elrendelő határozatot megelőző kötelező bírósági eljárás, valamint annak ellenére, hogy a vádhatóságnak kell bizonyítania a szóban forgó vagyontárgy és bűncselekmény közötti kapcsolatot, több garanciára van szükség, hogy az eljárás során kizárják a visszaélések lehetőségét.
A nemzeti joghatóságok különböző utakat követnek, amelyek a polgári jogi elkobzástól a büntetőjogig terjedhetnek.
A javasolt irányelvnek tartalmaznia kell a vádlottak eljárási jogaira és biztosítékaira vonatkozó normákat, és gondoskodnia kell arról, hogy a bírák és ügyészek megfelelő képzésben részesülhessenek. 3.8.
Az elkobzási irányelv társadalmi újrafelhasználásra vonatkozó rendelkezésének korlátozott hatása miatt a tagállamoknak több ösztönzést kellene kapniuk arra, hogy a rendelkezés hatékonyságának biztosítása érdekében megfelelő intézkedéseket illesszenek be.
Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy határozottabban törekedjen az elkobzott vagyontárgyak hatékony társadalmi újrafelhasználására, és írjon elő a tagállamok számára erre nézve egy minimális százalékos arányt.
A társadalmi kohézió szempontjából rendkívül fontos, hogy az érintett közösségek közvetlenül helyreállító kártérítést kapjanak, és részesüljenek az ilyen kártérítések hozamaiból.
Emellett a közösségeknek jobb támogatásra van szükségük a szervezett bűnözéssel szembeni rezilienciájuk növeléséhez, a civil társadalmat pedig be kell vonni az elkobzott vagyon kezelésébe és elidegenítésébe. 3.9.
Ahogy azt az elkobzási irányelv is kimondja, az elkobzási intézkedések nem érintik az áldozatok kártérítéshez való jogát.
A javasolt irányelv azonban továbbra sem biztosítja, hogy a hitelezők rangsorában az áldozatok kártalanítása elsőbbséget élvezzen.
Emellett a javasolt irányelv és más uniós jogszabályok sem védik megfelelően a harmadik országok polgárait, mivel az uniós polgárokra összpontosítanak. 3.10.
A hatásvizsgálati jelentés a következő hiányosságokra hívja fel a figyelmet: a vagyonvisszaszerzési hivatalok szerepére vonatkozó részletes információk hiánya, valamint a vagyontárgyak felkutatására elkülönített emberi, pénzügyi és technikai erőforrások elégtelensége.
A javasolt irányelv választ ad ezekre a megállapításokra, és előírja, hogy minden tagállamban létre kell hozni legalább egy vagyonvisszaszerzési hivatalt.
Üdvözlendő az a kifejezett kötelezettség, hogy megfelelő forrásokat kell biztosítani a vagyonvisszaszerzési hivatalok hatékonyságának és eredményességének garantálásához.
E kötelezettségnek azonban ki kell egészülnie azzal, hogy nemzeti szint rendszeresen jelentést tesz az Európai Bizottságnak a kiosztott erőforrásokról, hogy az Európai Bizottság értékelni tudja, hogy a különböző vagyonvisz­ szaszerzési hivatalok széttagoltan működnek-e, illetve van-e egyensúlytalanság közöttük. 3.11.
A befagyasztott és/vagy elkobzott vagyontárgyak kezelésével kapcsolatos költségek jelentősek lehetnek, és akár meg is haladhatják az adott vagyontárgy értékét.
A javasolt irányelv arra kötelezi az illetékes hatóságokat, hogy a biztosítási intézkedést elrendelő határozat kibocsátása előtt mérjék fel a költségeket.
Az EGSZB üdvözli és hatékony és hasznos eszköznek tartja ezt az intézkedést, amelynek célja a szükséges költségek csökkentése és az eszköz későbbi értékének maximalizálása. 3.12.
Az esetek egy szűk körében – amelyek most fel vannak sorolva a javasolt irányelvben – alkalmazható a közbenső értékesítési mechanizmus, és valószínűleg hozzá fog járulni a befagyasztott vagyontárgyak hatékonyabb kezeléséhez.
Annak ellenére, hogy a mechanizmus a legtöbb tagállamban rendelkezésre áll, azt csak kis körben és nagyon eltérően alkalmazzák.
A javasolt irányelv valószínűleg fokozni fogja e mechanizmus alkalmazását azzal, hogy egységes fogalommeghatározást vezet be, és meghatározza a mechanizmus alkalmazási feltételeit. 3.13.
Megállapították, hogy a vagyonvisszaszerzési rendszer hatékonyabbá tételének egyik jelentős hiányossága, hogy nincsenek átfogó és összehasonlítható statisztikák.
E tekintetben a javasolt irányelv minden tagállam számára előírja, hogy hozzanak létre egy vagyonvisszaszerzési nyilvántartást, amely a vagyonvisszaszerzési folyamat során kódolt információkat gyűjt az illetékes hatóságoktól. 3.14.
Az EGSZB úgy véli, hogy a vagyonvisszaszerzésre vonatkozó valamennyi releváns jogi rendelkezés egyetlen irányelvben történő egységesítése összhangban van az Európai Bizottság célravezető és hatásos szabályozásra irányuló programjával (REFIT), és segíteni fogja az érintett hatóságokat és az érdekelt feleket a szabályok jobb megértésében, valamint elősegíti a jogellenesen szerzett vagyon visszaszerzési arányának növelését célzó intézkedések jobb végrehajtását és eredményességét a nemzeti joghatóságokban.