13.3.2023
SK
Úradný vestník Európskej únie
C 94/3
3.
Článok 1 ods.
3 rámcového rozhodnutia 2002/584, zmeneného rámcovým rozhodnutím 2009/299, v spojení s článkom 47 druhým odsekom Charty základných práv Európskej únie,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
vykonávajúci súdny orgán rozhodujúci o odovzdaní osoby, na ktorú bol vydaný európsky zatykač, nemôže odmietnuť výkon tohto zatykača z dôvodu, že existuje riziko, že o vine tejto osoby bude po jej odovzdaní do vydávajúceho členského štátu rozhodovať súd, ktorý na tento účel nemá právomoc, ibaže platí, že:
— po prvé má tento súdny orgán k dispozícii objektívne, spoľahlivé, presné a náležite aktualizované informácie svedčiace o existencii systémových alebo všeobecných nedostatkov vo fungovaní súdneho systému vydávajúceho členského štátu alebo nedostatkov majúcich vplyv na súdnu ochranu objektívne identifikovateľnej skupiny osôb, ku ktorej dotknutá osoba prináleží, z hľadiska požiadavky súdu zriadeného zákonom, z ktorých vyplýva, že dotknuté osoby podliehajúce súdnej právomoci sú v tomto členskom štáte vo všeobecnosti zbavené účinného prostriedku nápravy umožňujúceho preskúmať právomoc trestného súdu rozhodujúceho o ich vine, a
— po druhé uvedený súdny orgán konštatuje, že za osobitných okolností predmetnej veci existujú vážne a preukázané dôvody sa domnievať, že predovšetkým vzhľadom na informácie poskytnuté osobou, na ktorú bol tento európsky zatykač vydaný, týkajúce sa jeho osobnej situácie, povahy trestného činu, pre ktorý je táto osoba stíhaná, skutkového kontextu, do ktorého uvedený európsky zatykač zapadá, alebo akúkoľvek inú relevantnú okolnosť súd, ktorý bude pravdepodobne rozhodovať v konaní vedenom proti tejto osobe vo vydávajúcom členskom štáte, zjavne nemá právomoc na tento účel.
Skutočnosť, že dotknutá osoba sa pred súdmi vydávajúceho členského štátu mohla dovolávať svojich základných práv s cieľom spochybnenia právomoci vydávajúceho súdneho orgánu a európskeho zatykača, ktorý bol na ňu vydaný, nemá v tejto súvislosti rozhodujúci význam.
4.
Článok 1 ods.
3 rámcového rozhodnutia 2002/584, zmeneného rámcovým rozhodnutím 2009/299, v spojení s článkom 47 druhým odsekom Charty základných práv,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
v situácii, keď osoba, na ktorú bol vydaný európsky zatykač, tvrdí, že existuje riziko, že po jej odovzdaní do vydávajúceho členského štátu bude o jej vine rozhodovať súd, ktorý na tento účel nemá právomoc, len samotná existencia správy pracovnej skupiny pre svojvoľné zadržiavanie, ktorá sa priamo netýka situácie tejto osoby, nemôže odôvodňovať to, aby vykonávajúci súdny orgán odmietol výkon tohto európskeho zatykača, no na druhej strane môže byť takáto správa spomedzi ostatných skutočností týmto súdnym orgánom zohľadnená na účely posúdenia existencie systémových alebo všeobecných nedostatkov vo fungovaní súdneho systému tohto členského štátu alebo nedostatkov majúcich vplyv na súdnu ochranu objektívne identifikovateľnej skupiny osôb, ku ktorej uvedená osoba prináleží.
5.
Článok 15 ods.
2 rámcového rozhodnutia 2002/584, zmeneného rámcovým rozhodnutím 2009/299,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
bráni tomu, aby vykonávajúci súdny orgán odmietol výkon európskeho zatykača z dôvodu, že existuje riziko, že o vine osoby, na ktorú bol tento zatykač vydaný, bude po jej odovzdaní do vydávajúceho členského štátu rozhodovať súd, ktorý nemá na tento účel právomoc, bez toho, aby predtým požiadal vydávajúci súdny orgán o dodatočné informácie.
6.
Rámcové rozhodnutie 2002/584, zmenené rámcovým rozhodnutím 2009/299,