13.3.2023.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 94/3
3) Pamatlēmuma 2002/584 – redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, – 1. panta 3. punkts, lasot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otro daļu,
ir jāinterpretē tādējādi, ka
izpildes tiesu iestāde, kurai ir jālemj par personas, attiecībā uz kuru ir izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis, nodošanu, nedrīkst atteikties izpildīt šo orderi, pamatojoties uz to, ka pastāv risks, ka pēc nodošanas izsniegšanas dalībvalstij šī persona tiks tiesāta tiesā, kuras kompetencē nav to darīt, izņemot gadījumu, kad
— pirmkārt, šīs tiesu iestādes rīcībā ir objektīva, ticama, precīza un pienācīgi aktualizēta informācija, kura liecina par sistēmiskām vai vispārējām nepilnībām izsniegšanas dalībvalsts tiesu sistēmas darbībā vai par nepilnībām, kas ietekmē tādas objektīvi identificējamas personu grupas tiesisko aizsardzību, pie kuras pieder attiecīgā persona, ņemot vērā prasību pēc tiesību aktos noteiktas tiesas, kas nozīmē, ka attiecīgajām personām šajā dalībvalstī vispārīgi ir liegts tiesību aizsardzības līdzeklis, kurš ļautu pārbaudīt tās krimināllietu tiesas kompetenci, kurai šīs personas ir jātiesā, un
— otrkārt, minētā tiesu iestāde konstatē, ka konkrētās lietas īpašajos apstākļos pastāv būtiski un pamatoti iemesli uzskatīt, ka – ņemot vērā tostarp personas, attiecībā uz kuru ir izsniegts šis Eiropas apcietināšanas orderis, sniegto informāciju par tās personisko stāvokli, nodarījuma, saistībā ar kuru attiecībā uz to tiek veikta kriminālvajāšana, raksturu un Eiropas apcietināšanas ordera pamatā esošo faktisko apstākļu kontekstu vai jebkādus citus lietā nozīmīgus apstākļus – tiesai, kurai, visticamāk, būs jāizskata lieta par šo personu izsniegšanas dalībvalstī, acīmredzami nav kompetences to darīt.
Apstāklim, ka attiecīgā persona izsniegšanas dalībvalsts tiesās ir varējusi atsaukties uz savām pamattiesībām, lai apstrīdētu izsniegšanas tiesu iestādes kompetenci un attiecībā uz viņu izsniegto Eiropas apcietināšanas orderi, šajā ziņā nav izšķirošas nozīmes.
4) Pamatlēmuma 2002/584 – redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, – 1. panta 3. punkts, lasot to kopsakarā ar Pamattiesību hartas 47. panta otro daļu,
ir jāinterpretē tādējādi, ka
situācijā, kad persona, attiecībā uz kuru ir izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis, apgalvo, ka pēc nodošanas izsniegšanas dalībvalstij tā iespējami tiks tiesāta tiesā, kuras kompetencē nav to darīt, Darba grupas patvaļīgas aizturēšanas jautājumos ziņojuma – kurš tieši neattiecas uz šīs personas situāciju – esamība pati par sevi nevar attaisnot izpildes tiesu iestādes atteikumu izpildīt šo Eiropas apcietināšanas orderi, taču šo ziņojumu šī tiesu iestāde var citu aspektu vidū ņemt vērā, lai novērtētu, vai pastāv sistēmiskas vai vispārējas nepilnības šīs dalībvalsts tiesu sistēmas darbībā vai nepilnības, kas ietekmē tādas objektīvi identificējamas personu grupas tiesisko aizsardzību, pie kuras pieder attiecīgā persona.
5) Pamatlēmuma 2002/584 – redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, – 15. panta 2. punkts
ir jāinterpretē tādējādi, ka
tas nepieļauj to, ka izpildes tiesu iestāde, iepriekš nelūgusi izsniegšanas tiesu iestādei papildinformāciju, atsaka Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, pamatojoties uz to, ka persona, attiecībā uz kuru tas ir izsniegts, pēc nodošanas izsniegšanas dalībvalstij, iespējams, tiks tiesāta tiesā, kuras kompetencē nav to darīt.
6) Pamatlēmums 2002/584 – redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, –