LV
13.3.2023.
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 94/57
Prasījumi Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi: — daļēji atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2022/2261 (2022. gada 11. novembris), ar kuru no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus izdevumus, kas dalībvalstīm radušies Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) satvarā (1), daļā, kas attiecas uz vienreizējām finanšu korekcijām, kuras Rumānijai piemērotas Savienības tiesību pārkāpumu dēļ saistībā ar maksājumiem par 2018. un 2019. pieprasījumu gadu (2019. un 2020. finanšu gads) par summu EUR 2 515 141,78 apmērā; — piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Pamati un galvenie argumenti Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus. 1.
Pirmais pamats ir par to, ka Komisija esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras izslēgt noteiktas summas no Savienības finansējuma, balstoties uz Regulas Nr.
1306/2013 52. pantu. — Komisija esot pieļāvusi kļūdu, uzskatīdama, ka – ciktāl tas attiecas uz Valsts lauku attīstības programmas (VLAP) 2014.–2020. gadam 10. pasākumu (uz kuru pamatojoties, tiek piešķirti maksājumi agrovides un klimata mērķiem) un 13. pasākumu (uz kuru pamatojoties, tiek piešķirti maksājumi apgabaliem, kuros ir dabas vai citi specifiski ierobežojumi) – Rumānijas iestādes ir pārkāpušas Regulas Nr.
640/2014 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu.
Šī Savienības iestāde esot kļūdaini uzskatījusi, ka maksimālā atbalsttiesīgā platība ir aprēķināta atkarībā no administratīvi teritoriālo vienību (ATV) administratīvajām robežām, kā rezultātā ir veikti maksājumi par platībām, kurām uz to nebija tiesību.
Komisija esot pieļāvusi kļūdu, arī uzskatīdama, ka – ciktāl tas attiecas uz VLAP 2014.– 2020. gadam 8. pasākuma 8.1. apakšpasākumu (uz kuru pamatojoties, tiek piešķirti maksājumi apmežošanai) – Rumānijas iestādes ir pārkāpušas Regulas Nr.
1306/2013 30. pantu un Īstenošanas regulas Nr. 809/2014 28. panta 1. punkta b) apakšpunktu, jo pastāvējis dubults finansējums attiecībā uz, pirmkārt, maksājumiem par ienākumu, kas gūti no lauksaimnieciskās ražošanas, zudumu saistībā ar 8. pasākuma 8.1. apakšpasākumu, un, otrkārt, maksājumiem apmežošanai.
Šī Savienības iestāde esot kļūdaini uzskatījusi, ka šie abi maksājumi pēc sava rakstura ir vienādi un ka ar tiem tiek kompensētas tās pašas izmaksas. 2.
Otrais pamats ir par to, ka neesot izpildīts Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. panta otrajā daļā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu. — Komisija neesot izpildījusi LESD 296. panta otrajā daļā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā nav pienācīgi pamatojusi pārmesto pārkāpumu esamību un nav apmierinoši izskaidrojusi iemeslus, kuru dēļ ir noraidīti argumenti, kurus Rumānijas kompetentās iestādes izvirzījušas un konsekventi atkārtojušas pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas iestāžu starpā notikušā dialoga laikā.
(1)
Paziņots Rumānijas iestādēm 14.11.2022 un publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī L 299, 18.11.2022., turpmāk tekstā – “Lēmums 2022/2261”).
Prasība, kas celta 2023. gada 24. janvārī – Noyan Abr Arvan/Padome (Lieta T-23/23) (2023/C 94/69) Tiesvedības valoda – angļu Lietas dalībnieki Prasītāja: Noyan Abr Arvan Private JC (Teherāna, Irāna) (pārstāvji: K. Adamantopoulos un P. Billiet, advokāti) Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome